120 AXEL ANTHON BJGRNBO. 
Omkring Aar 1320 udforte den professionelle Kompaskorttegner 
Pietro Vesconte i Venezia flere Verdenskort til de forskellige Af- 
skrifter af Marino Sanudos „Liber secretorum fidelium crucis“!, 
hvori det omtales, at Forfatteren havde berejst Holstein og Mecklen- 
burg for at præke Korstog. Paa disse Kort findes en Fremstilling 
af de nordiske Riger med mange Lands- og enkelte Stednavne paa”. 
Her vedrører os kun det S. 99 omtalte Folkenavn „Kareli infideles“ 
(de vantro Kareler), der som nævnt synes at have spillet en ikke 
ubetydelig Rolle i Grønlands Kartografihistorie. Navnet er anbragt 
nordøst for Sverige eller nord for Estland ude ved Fastlandskred- 
sens Nordkyst. I Regelen staar det inde paa Fastlandet, hvor de 
finske Kareler bor, som paa Kortene i Vatikanbiblioteket eller det 
hidtil ikke publicerede i Oxford (Fig. 12), men af og til anbringes 
Navnet paa en © nord for Fastlandscirklen, saaledes som Gengi- : 
velsen af Kortet i Paris (Fig. 13) viser. Herved faar Navnet just 
en Plads, der svarer til Grønlands Anbringelse hos Adam af Bremen 
(Fig. 1), og der fremkommer da den mærkelige Identifikation af 
Skrælinger og Kareler, som møder os i „Itineraire Brugeois* са. 1380 
(se S. 100) og hos Clavus ca. 1424 (se S. 92), og som bevirker, at 
„de vantro Кагеег“ paa det ældste Kort over Grønland anbringes 
oppe ved Polen nord for ,,Gronlandia provincia" (Fig. 9). 
Faa Aar efter, at Sanudo-Kortene var blevet spredt over det 
lærde Evropa, kom Østersøen og de omliggende Lande ind paa de 
egentlige italienske Søkort, idet Angelino Dalorto medtog dem paa 
sine Kort fra Aarene 1330 (eller 1325) og 1339”. Hverken Island 
eller Grønland findes dog paa disse eller de paafølgende ældre ita- 
lienske Søkort, og de Billeder af og Legender om Isbjørne, som 
findes paa enkelte af dem, knyttes til Skandinavien og kan — lige- 
som Isbjørnejagten paa Behaims Globe (sl. ndfr.) skrive sig fra 
Marco Polos Bog eller andre Meddelelser vedrørende den gamle 
Verdens Ishavskyst*. 
Fra Midten af det 14. Aarhundrede kan man paavise, at ogsaa 
Katalanerne begyndte at tegne Søkort, og de var fuldt saa ivrige 
som Italienerne paa at optage Legender om de fjærnere liggende 
1 „Liber secretorum fidelium crucis‘‘ i Gesta dei per Francos II, Hannoviae 1611. 
Sl. iøvrigt Reproduktionerne i Facsimile-Atlas $. 51 og Periplus 5. 17 og 57 og 
Fremstillingen hos KRETSCHMER, Die italienischen Portolane, S. 113—16, og i 
Zeitschr. d. Gesellsch. f. Erdk. zu Berlin 26 (1891), S. 352—70. 
2 Om denne Fremstilling og dens Kilder se Aarb. f. nord. Oldk. 1909, S. 210 ff. 
3 Publiceret i MAGNAGHI, La carta nautica costruita nel 1325 da Angelino Dalorto, 
Firenze 1898. Hamy, La mappemonde d’Angelino Dulcert de Majorque (1339), 
2. Ed. Paris 1903. NORDENSKIÖLD, Periplus, Tavle VIII—IX. Sl. KRETSCHMER, Die 
italienischen Portolane, S. 117—18, og Aarb. f. nord. Oldk. 1909, S. 214 ff. 
4 FISCHER, Entdeckungen, S. 109. Anecdota cartographica Tab. 1 (Legenden om Norge). 
