De sydevropæiske Sekort. 121 
Lande og Øer og illustrere Kortene rigt. Paa to af disse ældste 
katalanske Kompaskort dukker Island op. 
Det ene af disse Kort er det mærkelige Modenakort fra ca. 1350, 
det første, hvor man finder Kompaskortenes Teknik og Metode 
forenet med Hjulkortenes Verdensfremstilling (se S. 75 og Fig. 2)". 
Nordensbilledet paa dette Kort kommer derfor ogsaa til at minde 
stærkt om Adam af Bremens (sl. Fig. 1) og, som vi tidligere har 
sagt, vistnok ikke uden Grund. Island , anbringes her vest for 
Norge og tæt nordvest for Orknøerne som en Øgruppe helt ude ved 
Kortets Rand; nord for Norge i Ishavet (Mare putritum congelatum), 
hvor man kunde vente at finde Grønland og Vinland anbragt, 
er der kun en enkelt lille cirkelformet, men navnløs ©. 
Paa det andet, omtrent samtidige katalanske Kort, hvor Island 
forekommer (Nr. 16 i Bibliotheca Nazionale i Firenze)”, tilføjes der 
en lang Inskription, som det endnu ikke er lykkedes at tyde helt, 
og her dukker ogsaa Grønlands Navn frem, men paa en ret kuriøs 
Maade. Det er nemlig som Navn paa Østersøen, der ved en Fejl- 
skrift kaldes „mar de gronlandia“ i Stedet for „mar de gotilandia", 
d. v. s. ,Grønlandshavet" i Stedet for „Gotlandshavet“, saaledes 
som de andre katalanske Kompaskort kalder det’. 
Paa et noget yngre katalansk Kort, udført af Mecia de Viladestes 
i Aaret 1413, finder vi endelig ude i det aabne Nordhav et godt 
Stykke vest for Norge den morsomme Fremstilling af Fangst fra 
Skib, der er gengivet $. 19". Der hører en Forklaring til Billedet, 
som viser, hvor snurrigt Virkeligheden blandedes med fabelagtige 
Tilføjelser og Overdrivelser, naar Beretninger fra de nordlige Egne 
kom de sydevropæiske Korttegnere i Hænde. Her staar: 
Dette Hav kaldes «mar bocceano»(!), og deri findes store Fisk, som Sø- 
mændene tror er Smaaøer og laver Herberger(?) paa disse Fisk, og Sømæn- 
dene gaar i Land paa disse Holme og gør Ild og fyrer saa kraftig paa, at 
Fisken mærker Varmen og sætter sig i Beveegelse, og de naar ikke i rette 
Tid at komme om Bord og gaar fortabt; og de, der véd det, gaar i Land 
paa den nævnte Fisk, og her laver de saa Remme af Ryggen og sætter Ho- 
vedet paa Skibsankeret fast, og paa den Maade flaar de Skindet af den, 
hvoraf de laver Saraianes(?) til deres Skibe, og af dette Skind laver man 
gode Presenninger til Hostakke°. 
! Studi italiani di filologia indo-iranica V, Suppl. Bologna 1908. 
Publiceret i FiscHER-ONGANIA, Tavle XIII. SI. Navnetabellen i Anecdota cartogr. S. 16. 
3 Mærkelig nok kaldes et Sted i Clavus’ yngre Arbejde Østersøen „mare Grolandiae“, 
hvor der er ment „mare Gotlandiae‘ (sl. Bsonnso & PETERSEN, l. c. tysk Udg. 
$. 139 & 193, dsk. Udg. $. 172 (130) & 195 (237). FiscHEr (Entdeckungen, S. 98) 
- viser, at Nicolaus Germanus paa en Kopi af Clavus’ Kort har sat Navnet ,,Grone- 
landie pars“ paa Skotland, altsaa en ganske lignende Forvexling. 
Publiceret i GABR. MARCEL, Choix de cartes et de mappemondes, Paris 1896. 
Fridtjof Nansen, der har beskæftiget sig med Hvalfangstens og Sælfangstens 
Historie, oplyser os om, at Historien om de store Fisk, som Søfolkene gaar i 
es 
ot 
