142 AXEL ANTHON BJORNBO. 
Uddannelse, men ganske gjensynlig intet Kendskab til Nautik og 
Sokortteknik. Iøvrigt vilde Hensynet til Misvisningen ikke have 
medført en saa radikal Ændring af enkelte Landes Beliggenhed og 
Konturer som den, der ved Overgangen fra A-Typen til B-Typen er 
sket med Grønland og Island, samtidig med at hele det øvrige Kort 
var forblevet ganske uforandret. | 
Fr. v. Wieser har ment, at B-Typen er opstaaet ved, at to nor- 
diske Kort, et over Grønland og et over Skandinavien, er blevet ar- 
bejdet sammen, og at der samtidig er sket en Forvexling eller Identi- 
fikation af Navnene „Engronelant“ (en Grønlands aa) paa Grønland 
og det enslydende „Engronelant“ (9: Engromeland = Ångermanland) 
i det nordlige Skandinavien!. Kombinationer og Forvexlinger af lig- 
nende Art er saa almindelige — ikke mindst i Grønlands karto- 
grafiske Historie — at det kildekritisk set er fuldt berettiget at ope- 
rere med Hypoteser som v. Wiesers. I det foreliggende Tilfælde er 
der dog ingen Plads for en saadan Hypotese nu, da vi ved, at den 
Mand, der skabte B-Typen, havde begyndt med at knæsætte A-Typen 
og kopiere den. Han havde altsaa et helt Nordenskort for sig, som 
han lavede om paa, ikke to, han flikkede sammen. 
Jos. Fischers Forklaring derimod er baade den mest naturlige 
og den, der passer med Udviklingen, saaledes som vi nu kender 
den. Han antager, at Nicolaus Germanus har flyttet Grønland af 
Hensyn til de Anskuelser om dette Lands Beliggenhed, som var 
gængse i Syden i det 15. Aarhundrede. Han henviser i saa Hense- 
ende dels til de Noter vedrørende Norden, som Kardinal Fillastre 
havde indført i sin Afskrift af Ptolemæus” Geografi, før han fik fat 
i Clavus’ ældre Værk, dels til Halvøen „Grinland“ nord for Rusland 
paa det genuesiske Verdenskort fra 1447? eller 1457 (Fig. 6). Dette 
sidste Dokument, et Verdenskort udarbejdet i Italien faa Decennier, 
for B-Typen blev til, og opbevaret i den By, hvor Nicolaus Germa- 
nus virkede, vilde vere ret afgørende som Bevis for Rigtigheden af 
Fischers Forklaring; men desværre er det, som nævnt S. 80, meget 
tvivlsomt, om Navnet ,Grinland“ nogensinde har staaet paa det 
genuesiske Verdenskort. 
Fillastres Noter er imidlertid ogsaa et Dokument af Verdi, om 
vi end maa gaa ud fra, at Nicolaus Germanus ikke har kendt det 
Haandskrift (Nancyhaandskriftet), hvori de staar. Den vigtigste af 
dem lyder i Oversættelse saaledes: ® 
1 Fr. v. Wieser, Besprechung von Nordenskiölds Periplus. Petermanns Mitteilun- 
gen 45 (1899), S. 193. 
* FISCHER, Entdeckungen, S. 87—90. 
3 Den latinske Grundtext 1 Ymer 1889, $. 131—135 & i Вловмво & PETERSEN, Der 
Dane Cl. Cl. Swart, S. 104—105. 
