162 AXEL ANTHON BJØRNBO. 
Harrisse mener, at Grønland maaske blev set baade i 1500 og 
1501, men ialtfald det sidste Aar, fordi det i Pasqualigos Beretninger 
siges, at Sømændene mente, at det Land, der blev naaet i 1501 
(Newfoundland) var landfast med det, man ikke kunde naa for Is 
Aaret i Forvejen. Men Harrisse lægger for megen Vægt paa disse 
Søfolks Gisningér; thi, at det ikke er andet, viser Pasqualigos Ord:? 
Folkene paa Skibet tror (credeno), at det nævnte Land (Newfoundland) 
er Fastland og forbundet med det andet Land, som blev fundet ifjor mod 
Nord af andre af hans Majestæts Skibe, men som de ikke kunde naa, fordi 
Havet der var tilfrosset med en stor Masse Sne, ligesom Bjærgene i det 
Land .... 
De siges to tusind Mil herfra mellem Nordvest og Vest at have fundet 
Land, som aldrig for var kendt af nogen, langs hvis Kyst de har sejlet om- 
kring 600—700 Mil uden at finde Ende paa den, hvorfor de tror, at det er 
fast Land, som hænger sammen med et andet Land, som det forrige Aar blev 
fundet mod Nord, som Skibene ikke kunde naa, fordi Havet var tilfrosset og 
der var en uendelig Mængde Sne!?. 
Beskrivelsen af dette Land, som man ikke kunde-naa i Aaret 
1500, passer, naar Talen som her ег om et Sommertogt,” kun paa 
et af Drivis spærret Land, altsaa ikke paa Nordamerikas Kyst tæt 
nord for Newfoundland, knap nok paa Landene ved Davis-Stræde, 
derimod ypperlig paa Grønlands Østkyst, de Søfarendes Smertens- 
barn, som det ikke lykkedes nogen at naa med Skib før langt op 
i det 19. Aarhundrede. 
Og sammenholder vi nu Pasqualigos Ord med Cantino-Kortets 
Fremstilling af den nordlige Halvø „A ponta dasia“, som jo alene 
ifølge sin Konfiguration og Beliggenhed ikke ret vel kan antages at 
være andet end Grønland, saa har man næppe Lov til at tvivle om, 
at det maa være dette Lands Østkyst, som Corte-Real, forgæves søgte 
at naa i Aaret 1500. Ikke blot svarer nemlig den S. 160 citerede 
Legende, som Korttegneren har anbragt langs denne Kyst, langt 
bedre til Pasqualigos Ord om Landet, der i det Aar ikke kunde 
naas for Is, end til Cantinos Ord om Isen, der i 1501 tvang dem til 
at tage en mere nordvestlig og vestlig Kurs; selve Kortet viser, at 
Portugiserne har besejlet Ostgronlands Kyst et godt Stykke nord for 
Kap Farvel og ned til dette, paa den bedste Maade, paa hvilken 
saadant kan bevises af et datidigt Kort. 
Man brugte nemlig dengang at afmærke de besejlede Kyststræk- 
ninger med de Nationers Flag, der havde foretaget Besejlingen. 
Juan de la Cosas Kort (Fig. 22) er et godt Exempel derpaa; thi det 
1 HARRISSE, Les Corte-Real, S. 139—51; Discovery, S. 63—74; Terre-Neuve, S. 34—42. 
> Efter DE Goes fandt Rejsen Aar 1500 Sted „no comeco do verao do anno de mil 
& quinhentos“. DAMIAO DE GOES, Chronica do Felic. Rei dom Emanvel, Lisboa 
1566, fol. 65. Sl. Harrısse, Les Corte-Real, $. 209—11 & 233. Discovery, 5. 61; 
Terre-Neuve, S. 34. 
