Martin Waldseemüller. 205 
Længere ned i Tiden end til 1535 har det derimod ikke været 
os muligt med Sikkerhed at konstatere Waldseemüllers a-Type i sin 
oprindelige Skikkelse. Den veg paa dette Tidspunkt Pladsen for de 
nye Typer, der, som vi skal se, netop i Tiden efter 1532 myldrede 
frem. Da Clavuskortet i 1558 atter pludselig kom i Højsædet, var 
det ikke Waldseemiillers Kortarbejder, der gav Stødet dertil, men 
selve de gamle haandtegnede A-Kort i Italien. 
3. BERNARDO SYLVANO. 
Skønt Waldseemiiller havde fem afvigende Fremstillinger af 
Grønland for sig, undgik han dog at faa mere end to af dem sam- 
tidig frem i samme Værk eller paa samme Kort, fordi han var en 
samvittighedsfuld, og, om vi ikke har dømt helt fejl, kritisk Karto- 
graf, der havde det bedst mulige Materiale til sin Raadighed. Folk, 
der ikke var saa kritiske eller velunderettede, var stadig udsat for 
at komme til at føje Grønland flere Gange ind paa deres Kort under 
forskellige Navne, og i en Ptolemæusudgave, trykt i Venezia 1511, 
møder der os et Tripletkort, et Kort med tre Grønlande under for- 
skellige Navne og beliggende hver paa sin Kant af Kortet, skønt 
dets Tegner vistnok med Rette af Kretschmer betegnes som en af sin 
Tids mest forsigtige Kartografer!. 
Ophavsmanden til den nye Kombination — thi en Type kan 
man knap kaldé det — var den iøvrigt lidet kendte Syditaliener 
Bernardo Sylvano fra Eboli. Han havde sat sig det Formaal at 
modernisere Piolemæus” Geografi; dog synes de Rettelser, han foretog, 
ikke at være synderlig indgribende. Derimod kastede han sig med 
Forbitrelse over sin nærmeste Forgænger, den S. 185 ff. omtalte Marco 
Beneventano, der var Medarbejder ved den foregaaende italienske 
Ptolemæusudgave, beskyldte ham for Uvidenhed og Ligegyldighed, ja 
endog for at have stjaalet det i hans Arbejde, der duede noget, nemlig 
det matematiske, fra sin Medarbejder Giovanni Cotta. 
Hvor meget af denne Kritik der er rettet mod Ruysch's Verdens- 
kort (Fig. 28), til hvilket Marco Beneventanos Forklaringer var knyttet, 
er usikkert; vist er det, at Ruysch's Kort ingenlunde har været uden 
Indflydelse paa Sylvanos, men at der hos denne kan spores en 
Reaktion imod Ruysch’s dristige Anbringelse af de Corte-Real’ske 
Lande (Newfoundland og Grønland) paa Asiens Østkyst. 
Som man kan se det paa hans Verdenskort (Fig. 33), foretrak Syl- 
уапо ikke blot som andre før ham (se Fig. 23—26)? at lade Newfound- 
1 KRETSCHMER, Die Entdeckung Amerikas, 5. 382 — 83. 
? Se i PTOLEMÆUS, Geographia, Venezia 1511: Bernardi Sylvani annotationes in 
Ptholemæi geographiam 7: Adversus Marcum Beneventanum Monachum. Si. 
HARRISSE, Terre-Neuve, S. 61—62, og NORDENSKIÖLD, Facsimile-Atlas, S. 18, 68 & 87. 
