Johann Schöner for 1532. 295 
1533 faa at se, at han var tilbøjelig til hurtigst mulig at faa sine 
Glober bragt i Overensstemmelse med de nyeste Kort og Meddelelser. 
Nu har v. Wieser med stor Grundighed paavist, at et Globekort, 
der i 1881 blev fundet hos Antikvar Rosenthal i München, men som 
var anonymt og udateret, i enhver Henseende vilde passe til at 
kunne være Schöners hidtil savnede Globe, idet det øjensynlig er 
lavet lige efter Maximilian von Zevenberghens Brev, indeholder de 
samme Navne som dette, gengiver Magellans Rute med forklarende 
Anmærkninger, men udelader Ptolemæus” „Cattigara“ i Østasien, 
som det i Brevet siges, at Magellan ikke kunde finde. Endelig bærer 
det tydelig Præg af at være udarbejdet i Hast (Fig. 38)". 
Hvad v. Wieser har leveret, er selvfølgelig kun et godt Sandsynligheds- 
bevis, men Jos. Fischer”? og Siegmund Gunther? har uforbeholdent sluttet 
sig til ham, og Gallois* har klart tilbagevist flere ubegrundede Indvendinger, 
som Harrisse har fremsat mod у. Wiesers Antagelse®. Imidlertid har ogsaa 
Nordenskiöld rejst flere Indvendinger, af hvilke een af nogen Betydning. 
Han paaviser nemlig, at Amerika-Typen, som findes paa det omstridte Globe- 
kort, ellers først er kendt fra Kort omkring Aar 1540, det ældste af dem er 
et af Battista Agneses mange Kort fra 1536, som Nordenskiöld derfor antager 
for Grundtypen‘. Dette er dog vistnok for stor en Ære at vise Battista Ag- 
nese, der var en utrættelig Atlasmager, men en ret uselvstændig Geograf. 
Desuden var væsentlige Dele af Typen allerede fremkommet i 1531 paa Oronce 
Fines hjærteformede Verdenskort,” som efter Harrisses Mening allerede var 
udarbejdet i Aaret 1521,3 noget Gallois dog tvivler om?. Nordenskiölds Mod- 
bevis er altsaa ikke afgørende, skønt baade Kretschmer” og $. Ruge" synes 
at anse det for at være det og H. Wagner med alt Forbehold udtaler sig i 
samme Retning. Det synes derfor snarest, som om v. Wieser har haft Reti - 
sin Paastand, selv om der endnu ikke er ført noget positivt Bevis for dens 
Rigtighed. Vi skal senere se, at Typen fra Globekortet ogsaa findes paa Gemma 
Frisius’ og Mercators Globe fra ca. 1537, hvorved v. Wiesers Opfattelse støttes. 
Ser vi paa Globekortets Fremstilling af Norden, bekræftes 
v. Wiesers Opfattelse, men desværre kun indirekte, og altsaa ikke 
saaledes, at vi faar absolut Vished for, at det virkelig er Schöners 
tabte Globe fra 1523, vi har for os. | 
7 Ев. В. у. WIESER, Der verschollene Globus des Johannes Schöner von 1523. Sitzungs- 
berichte der philos.-histor. Classe der kais. Akademie der Wiss. Bd. 117, Wien 1889, 
Abh. V. j 
FISCHER, Entdeckungen, 5. 95. 
MATTEO Fiorini, Erd- und Himmelsgloben, bearb. von SıiEGM. GÜNTHER, S. 56—57. 
GazLois, 1.с. 5. 408—412. At H. Srevens og С. Н. Coore i deres S. 220, Note 1, 
nævnte Værk ег enige med у. Wieser, bør nævnes for en Fuldstændigheds Skyld. 
5 HARRISSE, Discovery, S. 519—28. 
6 Facsimile-Atlas, 5. 82. 
7 Facsimile-Atlas, Tavle XLI. Sl. Fig. 40. 
8 HARRISSE, I. с. S. 511—12 & 582—85. 
9 GALLOIS, Revue historique, Tome 55, S. 412—13. 
10 KRETSCHMER, Entdeckung Amerikas, S. 438. 
11 5. RUGE i Petermanns Mitteilungen, Erganzungsheft 106, S. 60. 
XLVI. 15 
> = 19 
