398 AXEL ANTHON BJORNBO. 
Globekortet for Nordens Vedkommende netop er saaledes, som vi 
kunde tænke os det tegnet af Johann Schöner paa et Tidspunkt, da 
han besad ikke blot den Clavustext, som gav ham Polarkontinentet, 
men ogsaa det Waldseemüller’ske Kort, hvor den kritiske Elsasser- 
kartograf havde faaet Clavus’ oprindelige Grønland frem i den ved 
Corte-Reals Rejse verificerede Skikkelse og identificeret det med 
Portugisernes Labrador (sl. S. 200—201). 
At Schöner i 1533 helt har forladt sin tidligere Opfattelse fra 
1515 og 1520 og, hvis Globekortet er hans, ogsaa den fra 1523, viser 
blot det, vi vidste i Forvejen, og som Gallois saa rigtig har frem- 
hævet, at Schöner ikke var nogen særlig original og selvstændig 
Kartograf, men en flittig, noget overfladisk Kompilator!. Vi maa 
ogsaa lægge Mærke til Schöners Ord i hans Flyveskrift fra 1523: 
Jeg vil ikke derfor, at min tidligere Globe skal anses for ugyldig, thi 
den gengav til Fulde alt, hvad det den Gang var muligt for Mennesker at 
bringe frem om de fjærne Egne af Jorden, men de (Globerne) vil nok kunne 
taale en sammenlignende Undersøgelse, fordi det, der bliver fundet, ikke 
staar i Modstrid med det, der er fundet?. 
Denne Ytring tyder paa, at Schöner var klar over, at der var 
meget væsentlige Forskelligheder mellem hans Globe fra 1523 og de 
tidligere, men at dette skyldtes de nye Oplysninger, han havde faaet, 
om Egne, man hidtil intet havde vidst om. Til Fremstillingen af 
Norden refererer denne Udtalelse sig dog næppe i væsentlig Grad. 
Hvis det fundne Globekort, hvad meget synes at tyde paa, 
er Schöners, har han i 1523 ganske stille overført Clavus’ 
Polarkontinent fra de tidligere Arbejder, men ændret 
dets Konturer — og dermed Grønlands Plads — efter 
Waldseemüllers carta marina og gjort det til et med 
Nordasien. 
2. FRANCOIS DE MALINES OG ORONCE FINE. 
Da Polarkontinentet en Gang var indført, vandt det hurtig Ind- 
pas og gav Anledning til nye Kombinationer. 
Allerede i Aarene 1526—28 publicerede Francois de Malines 
(Franciscus Monachus) i Antwerpen en Pjece „De orbis situ ac de- 
scriptione", hvor han allerforrest aftrykte en Takkeskrivelse, han havde 
1 GALLOIS, Les géographes allemands, S. 97. 
2 „Мес ob id quem antea glomeraveram abolitum iri volens, quippe qui eo tem- 
pore, quantum phas erat homini abdita mundi penetrare, abunde expressit, modo 
sese consona admissione patientur, quod invenienda inventis non obstent“. Naar 
Harrisse af disse Ord slutter, at Schöners Globe fra 1523 ganske svarede til de 
tidligere, beror dette, som Gallois viser, paa en ganske forkert Oversættelse af 
den næstsidste Sætning. Se Harrisse, Discovery, S. 523, og Revue historique, 
Tome 55, S. 410—11. 
