230 AXEL ANTHON BJORNBO. 
er bedre værd end at kaste paa Ilden, hvad dens Omtale af Orienten 
(a: Nordamerika + Østasien) angaar. Det er Schöners Adskillelse af 
Østasien og Nordamerika, og maaske det sidstes Adskillelse fra 
Polarkontinentet, Francois er saa forbitret over. Selve Fastlandet 
om Nordpolen derimod kunde han netop bruge til at faa gjort den 
gamle og nye Verden til een Landmasse. Om sine Kilder vedrø- 
rende Norden siger han kun, at Beskrivelsen af Øer og Kyster 
mod Nord har han dels hentet fra Marco Beneventano (d. v.s. Ruysch’s 
Verdenskort) dels fra paalidelige Søfartsberetninger (fol. BY), en Op- 
lysning, der ikke siger meget. 
Grønlands Navn forekommer ikke i Francois' Værk, skønt han 
om Norden (fol. B3) siger, at Ptolemæus” Beskrivelse er udvidet til 
at omfatte Terrænet mellem Don og Island (Ylandia) ved Ishavet, 
indbefattende hele Rusland, Lapland, Wildlappeland (Lappia, Wild- 
lappia), Sverige og Danmark. Men naar Grønland ikke nævnes i 
denne Forbindelse, er det maaske, fordi han snarest regner det til 
Østasien; thi at dømme efter Nancy-Globen og andre nyere Frem- 
stillinger, som ligner Francois de Malines’ Etkontinents-Type, maa 
Grønland nærmest være den Halvø paa hans vestlige Halvkugle, hvis 
Meridian gaar lige gennem Halvøens Sydspids og syd for Ækvator løber 
langs Sydamerikas Østkyst. Efter Beliggenheden svarer denne Halvø 
til den navnløse Halvø nordøst for Labrador paa Globekortet (Fig. 38). 
Francois de Malines’ Enhedskontinent kom til at spille en stor 
Rolle i den følgende Tids Kartografi, men for Polaregnenes Ved- 
kommende blev den hurtig krydset af en konkurrerende, rimeligvis 
fransk Type, der maaske endog var skabt før den belgiske Munks. 
Ophavsmanden til denne Type var den bekendte franske Matematiker 
Oronce Fine (Orontius Finæus), der var født i Briancon i Dauphiné 
1494 og fra 1532 til sin Død (1555) var Professor i Matematik i 
Paris, men mere skal have udmærket sig som veltalende Lærer 
og Genopvækker af de matematiske Studier i Frankrig. end som 
Videnskabsmand. 
Som Kartograf skal hans Interesse efter Gallois’ Sigende snarere 
have været de forskellige Projektionsmetoder end selve Konfigura- 
tionen, og han har fundet paa en ny og meget bekvem Globular- 
Projektion i Hjærteform, ligesom han har ført Johannes Werners 
1514 fremsatte Forslag om Benyttelse af den hjærteformede Pro- 
+ L. Garros, De Orontio Finæo Gallico Geographo, Paris 1890. SEDILLOT, Les 
professeurs de mathématiques ... au College de France. Bulletino Boncompagni II, 
S. 363—64. Nouvelle Biographie universelle XVII, S. 706—12. CANTOR, Gesch. der 
Mathematik II”, $. 375—77. 
