Francois de Malines og Oronce Fine. 231 
jektion — en særlig Form for den allerede af Ptolemæus op- 
fundne og af Nicolaus Germanus (Fig. 17 & 20) og andre anvendte 
homeoteriske — ud i Praxis; men dette havde Bernardo Sylvano 
allerede gjort i Aaret 1511 (Fig. 33) og Apian 1530". Det eneste origi- 
nale hos Oronce Fine paa den Werner’ske Projektions Omraade er 
vistnok Anvendelsen af to dobbelte Halvhjærter istedetfor et helt”, 
Det første Verdenskort, som Oronce Fine udgav, er dateret 1531 
(Fig. 40), men blev benyttet som Folgeblad til Grynzeus’ „Novus orbis“ 
1532 og 1536, til Glareanus’ Geografi 1536 og til Pomponius Melas 
Geografi 1540”. Et enkelt. hjærteformet Verdenskort af ganske samme 
Type udkom udateret, efter Konrad Gesners Sigende 1536," og Oronce 
Fine siger, at dette for Kong Francois den Første i Hjærteform kon- 
struerede Kort for første Gang var blevet udført for 15 Aar siden, 
d. v.s. 1521. Denne Ytring kan imidlertid og bør maaske, som Gallois 
mener, kun forstaas saaledes, at Fine allerede den Gang havde ud- 
fort et Kort i hjærteformet Projektion;? men Klarhed herover faar 
man næppe, før man finder Oronce Fines haandtegnede Forarbejder. 
Som Sagen nu staar, kan man altid med en vis Ret antage, at Oronce 
Fines Verdenskorttype er fra 1521 og har paavirket Schöners Globe 
fra 1523 og Francois de Malines’ fra 1526—28 (sl. S. 225—30), og 
at det følgelig ikke er den sidstnævnte, men Fine, som har indført 
Enhedstypen med den gamle Verden, Nord- og Sydamerika som et 
sammenhængende Kontinent. Rigtig er denne Antagelse dog næppe. 
Os vedkommer Løsningen af denne indviklede Knude heldigvis 
i ringere Grad; thi hvad Grønland og Egnene om Nordpolen 
angaar, har Oronce Fine en ny Type, en Kombination af 
flere ældre Fremstillinger, som intet har at gøre hver- 
ken med det Schöner tillagte Globekort (Fig. 38) eller 
Francois de Malines’ Planiglober (Fig. 39). 
Medens nemlig Serkendet for disse er Polarkontinentet, er Hoved- 
= 
Periplus, Tavle XLIV. Apians Kort ег af Ruysch-Typen (Fig. 28). 
L. Gators, De Orontio Finæo, S.35—37. Revue historique, Tome 55, S. 412—13. 
Les Géographes allemands, S. 126 ff. NORDENSKIÖLD, Facsimile.Atlas, S. 86—90. 
D’Avezac, Coup d’eil historique sur la projection des cartes. Bulletin de la 
Société de Geographie У. (1863), S.302—308. SIEGM. GÜNTHER, Johann Werner. 
Studien zur Geschichte der math. u. phys. Geographie, Halle a/S 1878, $. 299—306. 
HARRISSE, Discovery, S. 581—83. 
Facsimile-Atlas, Tavle XLI & S. 90. GaLLoıs, De Orontio Finæo, $. 38 ff. HARRISSE, 
Discovery, S. 585. | 
GALLOIS, l.c. Pl. I & 5. 38 ff. Facsimile-Atlas, $. 89. HARRISSE, Discovery, S. 511—12 
& 582—85. GESNERUS, Bibliotheca, Tiguri 1545. 
Ordene er: ,Decimusquintus circiter agitur annus...quo universam Orbis terra- 
rum designationem in hane humani cordis effigiem primum redegimus“ d. v.s. 
„Der er gaaet omtrent femten Aar, siden vi første Gang har bragt en hel Gen- 
givelse af Verden i denne Hjærteform“. Sl. GaLLoıs, De Orontio Finaeo, PI. I. 
19 
. co 
an 
