2) AXEL ANTHON BJORNBO. 
srundlaget for Oronce Fines Fremstilling af Polarlandene Johs. 
Ruysch’s Verdenskort fra 1508 (Fig. 28). Magnetklippen ved Nord- 
polen med de fire store og mange mindre Øer udenom er det sikreste 
Bevis derfor. 
Ruysch’s Kort har, som vi saa S. 208, haft en skebnesvanger 
Indflydelse paa Bernardo Sylvanos Verdenskort 1511 (Fig. 33); det 
har paavirket Pilestrina-Kortet omtrent samtidig (Fig. 34) og Johs. 
Fig. 40. Udsnit af Oronce Fines dobbelte hjærteformede Verdenskort, trykt i Paris 1531. 
Gronland som Halve (Engronelan) nord for og som ® (Gronelant) vest for Norge. 
Kombination af Ruysch-Typen, Cantino-Typen og A-Typen. 
Stabius’ Planiglob 1515,! men først paa Peter Apians hjærteformede 
Verdenskort fra Ingolstadt 1530 optages Ruysch’s Fremstilling af 
1 Dette Kort (se S. 220, Note 1) gengiver Ruysch’s Okompleks omkring Nordpolen 
(sl. 5. 187—89), men har i Modsætning til Ruysch bevaret Navnet , Engroneland“ 
paa B-Type-Halvoen nord for Norge, og det har som Martin Behaim 1492, Hartmann 
Schedel 1493 og Johann Schöner i sin Bog 1515 erstattet det fordrejede Navn 
„Pilapelant“, som Ruysch beholder, med den rigtige Form „Willappenlant“. 
Lignende Navneformer forekommer allerede 1450 hos Michel Beheim. Der er der- 
for næppe Tvivl om, at Betegnelsen Vildlapper har været almindelig i det 15—16. 
Aarhundrede, heller ikke om, at Betydningen er „de vilde Lapper“, og ikke, som 
