240 AXEL ANTHON BJORNBO. 
delse. Tværtimod! Beretningerne om Eskimoernes Skindbaade, om 
Ishavet, der danner en af Land omgivet Bugt (en Albu), om Fast- 
landsforbindelsen mellem Lapland og Grønland, om Pigmæerne, der 
bebor det uudforskede Polarkontinent og derfra drager hærgende ned 
paa Gronland, er Ting, som medte os hos Middelalderens nordiske 
Forfattere (sl. S. 81 ff.) og som laa til Grund for Clavus’  Kortlæg- 
ning og Beskrivelse af det yderste Nord (sl. S. 89 ff.). 
Endnu sterkere treeder Ligheden mellem Ziegler og den gammel- 
nordiske Opfattelse frem, naar vi sammenligner hans Kort (Fig. 41) 
med Rekonstruktionen af den norsk-islandske Nordensopfattelse 
(Fig. 8) og navnlig med Clavus’ første Nordenskort (Nancykortet, 
Fig. 9). Zieglers Kort er det første, hvis Fremstilling af Grønland 
og Nordhavet direkte minder om Nancykortets og — fraset Francois 
de Malines’ Planiglober (Fig. 39) — det eneste, der i Folge sin Type: 
og den til Grund liggende Verdensopfattelse kunde tænkes at have 
benyttet dette. Medens Zieglers Skandinavien er af hel ny Stobning, 
— hvad der, som Siegmund Günther rigtig fremhæver, er Kortets store 
Fortrin,' — saa møder os længere mod Vest det smalle Nordhav, det 
aflange, uindskaarne, forkert vendteilsland, den flade Landforbindelse 
mod Nord og det gardinformede Grønland uden Vestkyst, men tat 
op ad Irland. GANGE 
At der er en intim Forbindelse mellem Zieglers og Clavus’ Frem- 
stillinger, er øjensynligt. Spørgsmaalet er blot, om der er en direkte 
Afhængighed, eller en indirekte gennem skrevne Kilder eller mundtlige 
Beretninger, eller kun et nøje Fællesskab i hele den til Grund lig- 
gende geografiske Opfattelse. 
Man gennemsøger forgæves Zieglers Beskrivelse af Skandinavien, Got- 
land og Finland, om man vil finde Beviser for, at han har benyttet et af 
Clavus’ Arbejder. Hverken Stedsbestemmelser, Navneformer eller Legender 
røber noget derom. De fire nordiske Biskopper, hvis Talerør Ziegler var, 
har fra deres Visitatsrejser haft saa ypperlige topografiske Kundskaber, og 
den dygtige, tyske Lærde har saa godt forstaaet at samle disse til et Hele, 
at han mindst af alt har haft Grund til at ty til ældre Beskrivelser. 
Skønt Zieglers Grønland minder saa stærkt om Nancyværkets, er der 
heller ikke her en eneste Stedsbestemmelse, der er nøjagtig ens, skønt Zieg- 
lers Længder og Bredder i Modsætning til Schöners er omtrentlig de samme 
som Clavus’ (sl. S. 92 med S. 239). Heller ikke i Clavus’ yngre Grønlands- 
beskrivelse finder vi nogen Stedsbestemmelse, der falder helt sammen med 
Zieglers (sl. S. 106—107 med S. 239), og i Stedet for Clavus' opdigtede Navne 
finder vi hos Ziegler — for første Gang paa et Kort over Grønland — et 
ægte gammelnordisk Navn: Hvetsargk. Da dette Navn forekommer Gang 
paa Gang i Erik Walkendorfs Optegnelser om Kursen til Grønland, og det 
er ham, der har forsikret Ziegler om, at Ishavet mod Nord dannede en Albu 
(Hafsbotn), saa er det ikke urimeligt at formode, at baade Navnet og Under- 
! GÜNTHER, Jakob Ziegler, S. 18. 
