270 ÅXEL ANTHON BJØRNBO. 
Tid (sl. $. 13—14). At dette var Tilfældet, har man tidligere antaget 
paa Grundlag af Olaus Magnus’ store Nordenshistorie,! som først 
udkom Åar 1555, men hvortil Materialet var samlet længe i Forvejen, 
og af Ytringer om Styrmanden Johannes Scolvus’ Sejlads til Labrador, 
som Francisco Lopez de Gomara i 1553 anfører, efter hvad Storm 
vistnok fejlagtig har antaget, med Olaus Magnus som Hjemmels- 
mand? (sl. S. 256—57). 
Imod disse Slutninger ud fra Nordenshistorien kan der indvendes, 
at det, Olaus Magnus der fortæller om Pining og Pothorst, bærer 
Preg af at være fordrejet eller mangelfuldt. Pining, der under Kri- 
stiern den Første først var Kaperforer, senere Admiral og Lands- 
høvding paa Island, skildres nemlig blot som en Sørøver, der var 
fordrevet fra de nordiske Riger og tyet til Hvitserk, hvorfra han 
drev Fribytteri, medens Kompasset paa Klippens Top viste ham og | 
hans Fæller, i hvilken Retning de skulde søge Bytte (se Citatet S. 272). 
I nyeste Tid er der imidlertid fremdraget to Kilder, der sammen- 
holdt med Nordenshistorien fra 1555 og den tyske Kortkommentar 
fra 1539 kan tjene til at vise, hvor meget Olaus Magnus har vidst om 
Pinings Besøg i Grønland, og hvad han har digtet om det. | 
Den ene Kilde er det af Metelka publicerede Specialkort over 
Island, som blev trykt 1548 i Paris.” Her findes nordvést for Island 
1 Olai Magni Historia de gentibus septentrionalibus, Rom 1555, II, cap. 11. — 
Sl. Gustav STORM, Sefareren Johannes Scolvus. Norsk hist. Tidsskrift, 2. Række, 
Bd. 5, S. 393 ff. AHLENIUS, 1. с. 5. 146 ff. 
2 LOPEZ DE Gomara, Historia de las Indias, Medina del Campo 1553, hvor der 
staar: „Paa Nordsiden af Islandia ligger Gruntlandia, en meget stor Ø. Den ligger 
40 Mil fra Laponia og nogle faa Mil lengere fra Finmarchia, en Del af Scan- 
dinavia i Evropa. Grønlænderne (Gruntlandeses) er tapre eg vakre Mennesker. 
De sejler om i Skibe, som er tillukket oventil med Skind, af Frygt for Kulden 
og Fiskene. Efter nogles Udsagn ligger Gruntlandia 50 Mil fra Indien, nemlig 
fra den Landsdel, som kaldes Labrador. Man ved endnu ikke, om dette Land 
er landfast med Gruntlandia, eller om der ligger et Strede imellem. Hvis det 
hele er ét Land, kommer Jordens to Halvkugler til at ligge tet op til hinanden 
omkring Nordpolen eller nedenfor; thi der er ikke mere end 40 eller 50 Mil fra 
Finmarchia til Gruntlandia, og selv om der er et Stræde, ligger de meget ner 
hinanden...” I Kapitlet om Labrador siger han (sl. S. 256), at „did drog saaledes 
Gaspar Cortes reales i Aaret 1500 med to Caraveller. Han fandt ikke det Sund, han 
søgte... Hid er ogsaa kommet Folk fra Norge med Styrmanden Joan Scoluo 
og Englændere med Sebastian Gaboto“. At Johannes Scolvus var Didrik Pinings 
Styrmand, er en Hypotese af Gustav Storm, som kun beror paa, at begges Rejser 
henholdsvis til Labrador (9: Grenland?) og Grønland maa henlægges til Kristiern 
den Førstes Tid, og at de af Storm kendte Beretninger om dem antoges at gaa tilbage 
til Olaus Magnus. Hypotesen er plausibel, men ud fra den at drage videre Slut- 
ninger om Kilderne for carta marina tør man ikke, saa meget mindre som hver- 
ken Gomara eller Olaus Magnus gør Labrador og Grønland til samme Land. 
J. METELKA, O neznamém dosud vydåni mapy Islandu Olaa Magna zr. 1548. 
Sitzungsberichte der kgl. böhmischen Gesellsch. d. Wissensch. Classe für Philo- 
w 
