Olaus Magnus. 275 
af sin egen Kortlægning; thi hvad der for Ziegler kunde blive en 
Nordkyst, maa for Olaus Magnus være en Sydkyst paa den anden 
Side den 90. Breddegrad, som jo under en Vinkel paa ca. 12° 
skærer carta marinas øvre Ramme. Dog, hvad Kortprojektion og mate- 
matisk Geografi overhovedet angaar, har Olaus aabenbart været lige 
saa ubehjælpsom som sin nærmeste Forgænger i Norden (Clavus) eller 
den lærde Tegner af Verdenskortet i det Egertonske Manuskript 
(sl. S.118, 135, 193 & Fig. 29). Naar det gælder at klarlægge Olaus 
Magnus’ egen geografiske Opfattelse, maa vi under disse Omstændig- 
heder helst se bort fra hans Zieglercitat.! 
Medens Brenner antager, at det østlige Grønland er Jan Mayen, 
Spitzbergen eller Nova Zemlja,” holder Ahlenius stærkt paa, at det 
maa være Grønlands Østkyst omkring Scoresby-Sund, medens det 
vestlige Grønland efter hans Mening maa være Egnen omkring Kap 
Dan, det stærkt fremspringende Parti nord for Angmagssalik.” Ahle- 
nius’ Begrundelse er, at der ved den mod Øst vendende Kyst af 
begge Dele af Gruntlandia er angivet en Strøm med Drivtømmer, 
at begge Dele antages at være beboet af Eskimoer, og at det vestlige 
Gruntlandias fremspringende Pynt med Hvitserk foran, svarer godt 
til Angmagssalik-Øen med Kap Dan. Østkystens forkerte Stilling 
nordøst til vest for Island i Stedet for nord til sydvest, forklarer 
han ved den store vestlige Misvisning. Eskimoerne, som afbildes 
paa begge Dele af Landet, og Polarstrømmen, som løber langs begge, 
modbeviser' efter hans Mening Brenners Antagelse og viser, at der 
med begge ,Partes‘ menes det virkelige Grønland. 
Fraset det sidste Resonnement, som er ganske berettiget og af- 
kræfter Brenners Antagelse, har Ahlenius’ Bevisforelse næppe syn- 
derlig Værdi. Hans eneste Grund til ikke at anse det vestlige Grøn- 
land for Landets Sydspids er i Virkeligheden hans rimeligvis for- 
kerte Oversættelse af intermedius ved „midt for“ i Stedet for „midt- 
1 At Olaus Magnus’ Anbringelse af Hvitserk midt imellem Island og Grønland — hvor 
det aabenbart er hans Mening at lægge det — beror paa en lignende Misforstaaelse 
som den, der fik Ivar Baardsen og Clavus til at lægge Gunnbjarnareyjar (Clavus' 
Byørnø) i Havet midt imellem de to Lande i Stedet for paa Halvvejen fra Island til 
Bygderne paa Grønlands Vestkyst, er klart nok. Ligesaa tydeligt er det, at 
Walkendorfs Kursforskrifter, som stemmer bedre med Zieglers Kort, ikke let giver 
Anledning til Misforstaaelser vedrørende Hvitserks Plads, medens saadanne ligger 
lige for ved Ivar Baardsens Grønlandsbeskrivelse baade for Hvitserks og Gunn- 
bjarnareyjars Vedkommende. 51. G. h. М. III, $. 250—51 & 490—91. Ivar Baard- 
sen siger: „och der ligger Gunbjernerschier rett paa Mittveyen emellum Grön- 
land och Island“ og senere: „en Dag tilforn, før man kand se forskreffne Hvarf, 
schall hand se ett andet heitt Bergh, som heder Hvidserk“, Sl. Взовмво & PE- 
TERSEN, Clavusmonografi, S. 188 (230) (dsk. Udg.), S. 186 (tysk Udg.). 
2 BRENNER, l. c. S. 22. 
3 AHLENIUS, 11. с. S. 151 ff. 
18” 
