276 AxEL ANTHON BJØRNBO. 
vejs; thi kun naar Hvitserk skal ligge „midt for“ Gronland, tvinges 
man til at anse det vestlige Grønland paa carta marina for Midten 
af Østkysten i Stedet for Sydspidsen. 
Fra Konfigurationen af de to Stumper Grønland, om hvilke vi 
ved Hjælp af en af de ledsagende Kommentarer lige med Nød og 
Næppe kan paavise, at de skal opfattes som to Dele af samme Land, 
at drage sikre Slutninger om, hvilke Fremspring de skal forestille, 
er ganske haablest; især er det haablost, naar man antager, at en 
stor os ikke nøje bekendt Misvisning har bevirket, at Retningsangi- 
velserne er forkerte, og Breddeangivelserne tilmed er ganske menings- 
lose. Man maa være yderst varsom med saadanne Slutninger ud 
fra Kystformationen paa Kortene, selv naar de gengiver Landets 
Form og en bestemt Besejlings Omfang saa godt som det rene Corte- 
Real-Kort (Fig.27). Ved et Kort saa mangelfuldt og forvirret, 
som Olaus Magnus’ carta marina er længst mod Nord, 
er der intet Grundlag, hvorpaa man kan bygge nogen 
solid Antagelse om, hvilke Dele af Grønlands Kyst, de 
to „Partes Gruntlandiae“ skal gengive, med mindre man 
kan paavise, at de er hentet fra ældre Fremstillinger af 
bestemte Dele af Kysten, eller den tilhørende Text hen- © 
fører dem til Expeditioner, hvis Sejlrute man kender. 
Texten hjælper os ikke; thi hverken den eller andre Kilder. 
siger os noget om Pinings Sejlrute. Spørgsmaalet er da, om der er 
ældre Kort, hvis Grønlandsbillede, naar det blev afskaaret, saa 
at kun den sydligste Del var synlig, kunde minde om Olaus Magnus’ 
to „Partes“. Det maatte snarest være et af dem, hvor en A-Type eller 
Corte-Real-Type mod Vest var kombineret med en B-Type mod Øst. 
Af saadanne Kort kender vi adskillige, nemlig Ruysch's Kort fra 
1508 (Fig. 28), Pilestrina-Kortet (Fig. 34), Oronce Fines Verdenskort 
fra 1531 og 1536 (Fig. 40) og flere Descendenter af disse (sl. $. 231). 
Om alle disse Kort gælder det dog, at der er en Vandadskillelse — 
i Regelen kun et smalt Stræde — mellem det østlige og vestlige 
Grønland, og paa Ruysch's Kort, det eneste af dem, som Olaus 
Magnus antagelig har kendt (sl. den S. 267 omtalte Magnetø), er det 
østlige Grønlands Navn slettet, medens det vestlige er drejet mod 
Vest og gjort landfast med Østasien. 
Men paa den lige behandlede Gemma Frisius-Mercator-Globe, 
som efter alt at dømme snarest var et Par Aar ældre end Olaus 
Magnus’ Kort, finder vi en A- og B-Type i direkte Landforbindelse 
med hinanden, men dog med en Bugt imellem lige nord for Island. 
Paa denne Globe afskærer den 70de Breddegrad netop to Dele af 
Grønland, en svagt buet Kyst nordøst for Island, men tæt op ad 
Finmarken, og en spids Halvø nordvest og vest for Island. Endog 
