Vopell-Typen og den anden Mercator-Type. 283 
end Mercators Globe fra 1541, blot paa et noget mere forældet 
Grundlag. 
Vi vil derfor folge den kronologiske Orden og behandle Mer- 
cators Globe fra 1541 (Fig. 51) først. 
Sammenligner vi denne Globe med Frisius-Mercator-Globen og 
Mercators Verdenskort fra 1538 (Fig. 46—47), er den mest iøjnefaldende 
Forskel, at den antagne Corte-Real’ske Nordvestpassage er erstattet 
med Olaus Magnus’ Nordostpassage. At det nemlig er hans, beviser 
Øgruppen med Navnet „Magnetum insula" nord for Bjarmeland 
(Biarmia) og Skridfinnernes Land (Scricfinnia) ved Indlobet til Gand- 
vik (Granduicus sinus). 
En mere indgaaende Sammenligning med Frisius-Mercator-Globen 
og Mercators Kort fra 1538 viser dog, at der ogsaa paa andre Punkter 
er foretaget ret indgribende Ændringer. Island er blevet drejet rigtig, 
har faaet sin virkelige, fligede Kyst og talrige Navne, delvis fra 
Olaus Magnus' carta marina, delvis fra en anden Kilde; samtidig 
har Øen faaet behørig Afstand fra den grønlandske Halvø. Resul- 
tatet heraf er dels, at den flade grønlandske B-Type-Kyst paa Polar- 
kontinentet nord for Island bliver mere langstrakt, dels at den grøn- 
landske Halvø rykker længere mod Vest: det er altsaa Zieglers An- 
bringelse af Grønlands Østkyst for langt mod Øst, der atter rettes, 
som det synes, paa Grund af en forbedret Islandstype, der samme 
Aar møder os paa det ældste franske Søkort. 
En langt mere vidtgaaende Følge heraf er det imidlertid, at den 
grønlandske Halvø mister sin Vestkyst, idet den dybe Bugt mod 
Nordvest ved Indgangen til Nordvestpassagen forsvinder. Reinel- 
Typens Labradorkyst, der med sine portugisiske Labradornavne 
fyldte Bunden af denne Bugt, flyttes atter mod Syd og danner det 
direkte Bindeled mellem Halvøens Sydpunkt og Nordamerika-Kysten 
bag Newfoundland (Insulae Cortereales). 
Den grønlandske Halvø har herved faaet Retning mod Sydøst 
i Stedet for mod Syd; dens Østkyst er stadig nærmest grønlandsk 
(Zieglers Grønland), dens Sydkyst derimod snarest Labradorsk, om 
der end ogsaa bag den i sidste Instans ligger en grønlandsk Kort- 
lægning (Corte-Reals). Vi har her atter en Fremstilling, hvor Labra- 
dor, og Grønland løber i eet og ikke lader sig adskille (sl. S. 218—19). 
Mercator giver ikke dette nye halvø- eller terrasseformede La- 
brador-Grønland noget Navn; men at det nu i Modsætning til i 1538 
for hans Bevidsthed snarest er Labrador, tør man slutte dels deraf, 
at han ved en Bjærgkæde adskiller B-Type-Kysten og dens Navn 
„Groenlandia“ fra Halvøen, men langt sikrere af den Maade, hvor- 
paa Halvøens Spids behandles. Den fortsættes nemlig i et Rev, 
betegnet ved fem Rækker Prikker, der ender i en navnløs Ø. Men 
