Vopell-Typen og den anden Mercator-Type. 285 
denne Fremstilling er et sikkert Kendemærke paa Labradors Frem- 
stilling paa de franske Sokort af Dieppe-Skolen, som netop var kommet 
frem i disse Aar, da Franskmændene begyndte at tegne Søkort, og 
"hvis Betydning Harrisse har vist.! 
Den ældste Repræsentant for denne Kortgruppe er Nicolas Des- 
liens’ Verdenskort fra 1541,? altsaa fra samme Aar som Mercators 
Globe; men baade Globen og Desliens’ Kort hviler naturligvis paa 
en portugisisk Korttype, den samme ubekendte Størrelse, der ligger 
bag Frisius-Mercator-Globen (sl. S. 259 ff.). Dog er det muligt, at det 
omtalte Rev og den Ø, det ender i (Insula d’orbelande, Isle des loups 
marins), først er opstaaet i Dieppe, og at Mercator i 1541 har rettet 
sin Fremstilling efter et ældre os ukendt Dieppe-Kort, hvis portu- 
gisiske Grundlag da er omtrent det samme, som Mercator og Gemma 
Frisius benyttede faa Aar i Forvejen. 
Heller ikke B-Type-Kysten, Globens egentlige Grønland, har und- 
gaaet Moderniseringer. Til disse kan man ikke henregne Øen ,,Mar- 
gaster“ ved det nordlige Norge, af Storm tolket som Magero;? thi 
det havde jo allerede Nicolaus Germanus knyttet til B-Typens Grøn- 
land (sl. Fig. 16 med Fig. 19). Nye er derimod de tre Navne 
„Serelingers“, „Alba“ og ,Solotobab“. 
Atter her synes Dieppe-Kortene at spille ind; thi paa Desliens’ 
lige omtalte Verdenskort findes det mystiske ,,Solotobab“ i Formen 
„Sotallebab“ paa dets mærkelige, pølseformede B-Type-Grønland 
(„Groullanda“, Fig. 57); og alle tre Navne gaar igen paa ,,Groullande“ 
paa Pierre Desceliers' Kort fra 1550" i Formerne ,,Screlinges“, 
„Alba“ og „Solotobab“ (Fig. 59). 
At „Screlingers“ er det gamle nordiske Navn (Skrælinger) paa 
Eskimoerne, der her endelig er naaet frem paa Kortene, siger sig 
selv. Mere gaadefulde er de to andre Navne. Paa det ene giver 
Mercators berømte Evropa-Kort fra 1554 dog en Forklaring. Her 
staar nemlig paa Øen Grønland „Afguden Zolotaia baba dyrkes Бег“? 
(sl. Fig. ndfr.). Enhver, der har noget Kendskab til Ruslands Karto- 
grafi, vil strax være klar over, at her sigtes til Afguden ,,den gyldne 
Kone”, der dyrkedes hos de saakaldte finske Ugrier (Ostjakerne) i 
Sibirien ved Floden Ob. Ved denne Flod finder man da ogsaa 
paa, Mercators Kort fra 1554 en Afbildning af Gudinden med en 
lang latinsk Beskrivelse, der begynder: ,,Gudebilledet Zolotaia baba, 
1 HARRISSE, Terre-Neuve, S. 142—231. 
2 HARRISSE, 1. с. $. 169, 220 og Tavle XI. У. HantzscH & L. Scumipt, Kartographische 
Denkmäler, Leipzig 1903, Tavle 2—4. 
3 Ymer 1891, $. 20. 
4 Bibliotheca Lindesiana. Collations and notes IV, C3. 
5 Drei Karten von Mercator, Berlin 1891. 
6 H. MicHow, Die ältesten Karten von Russland, Hamburg 1884, S. 39. 
