Vopell-Typen og den anden Mercator-Type. 995 
Det er ikke udelukket, at det er under Paavirkning af Mercators 
Globe fra 1541, Vopell har indfort Nordestpassagen; men da der ikke 
i Enkelthederne ved dens Fremstilling kan paavises direkte Afhæn- 
gighed, ligger det ligesaa ner at antage, at han uafhængig af Mer- 
cator har fulgt Olaus Magnus’ Fremstilling af Skandinavien; thi den 
har han aabenbart benyttet. 
Paa samme Maade forholder det sig med den tillukkede Nord- 
vestpassage. Mercators Globe kan vere: Forbilledet, men forklarer 
og dekker ikke Enkelthederne i Vopells Fremstilling. Denne kan 
derfor meget godt ligesom Mercator og uafhengig af ham have 
lukket Nordvestpassagen efter Francois de Malines’ eller hans Efter- 
folgers Recept eller efter Zieglers Redegørelse, men iøvrigt have rettet 
sig efter Gemma Frisius’ Verdenskort. 
Om Zieglers Verk er benyttet direkte eller maaske indirekte 
gennem Gemma Frisius’ Verdenskort, er ligeledes usikkert. Men om 
Benyttelsen er der ingen Tvivl. 
Lige nordvest for Halvøen „Gronlandia“ ser man saaledes et 
Billede af en siddende Mand og tæt ved folgende Forklaring: „Her 
laver de store Mængder Smør til Udforsel.“ Langt syd for den grøn- 
landske Halvø, helt nede ved Newfoundland, findes der endvidere 
en Grønland vedrørende Legende: 
Gronlandia, det grønne Land (terra uirens), saaledes kaldet paa Grund 
af den yppige Græsvæxt. Det har to Stiftskirker under Trondhjems Over- 
højhed. Indbyggerne er meget hengivne til Trolddomskunster. 
Disse Bemærkninger er tydeligvis Udpluk af Zieglers S. 237 af- 
trykte Grønlandsbeskrivelse. Grumme tvivlsomt er det derimod, om 
Vopells øvrige billedlige Fremstillinger paa Grønland skyldes Paa- 
virkning fra Ziegler eller andre Forfattere, eller det er rene Fantasi- 
billeder. Pigmæen minder ikke synderlig om en Dværg. Paa Jagt- 
scenen, hvor Jægere med høje spidse Huer til Hest med Buer og 
Hunde jager et vildt Dyr, finder man ingen Forklaring hverken i 
Zieglers Beskrivelse af Grønland eller det dermed sammenhængende 
Lapland, og heller ikke paa Olaus Magnus' carta marina. 
Saa vidt det noget mangelfulde Materiale tillader os at 
overse Udviklingen, synes det da, som om Kölnergeogra- 
fen Caspar Vopell i 1542—43 ligesom Mercator i 1541 — 
maaske paavirket af ham — Баг delt Francois de Malines’ 
Enhedskontinent ved en fra Olaus Magnus taget smal 
Nordestpassage. Baade Mercator og Vopell synes der- 
ved at vere kommet i Opposition til Gemma Frisius, 
der vedblivende holdt paa en Nordvestpassage, medens 
kun Vopell bibeholdt Landsammenhengen mellem Nord- 
amerika og Asien. Iøvrigt fulgte han ved Fremstillin- 
