Sokortene 1532—1550. 305 
Aaret en mørk og frygtelig Nat. Dog voxer der Træer, og man træffer der 
mange gruelige Dyr. Og naar man drager vest henimod dette Lands Bjærge, 
bor der Pygmæer i Skikkelse af smaa Mænd, blot en Alen lange. Naar de 
ser Mennesker, samler de sig og gemmer sig i Landets Huler ligesom en 
Sværm Myrer. 
Til denne gamle sagnagtige Beskrivelse af Eskimoerne kan 
Dieppe-Kortets Billede gaa tilbage, saa meget snarere, som Brevet 
foreligger i fransk Oversættelse og altsaa netop kan tænkes anvendt 
paa et fransk Kort. Sammenligner vi det citerede Stykke med Clavus’ 
S. 109 refererede Ord om Vildlapperne (Wildlappmanni), der lever 
vildt og er behaarede, og om Pigmæerne, der bor længere mod Vest 
og kun er en Alen lange, faar vi et Bevis for, at Brevets ,,vilde 
Mennesker" (hommes sauvages) er de samme som Clavus’ Wildlap- 
manni, og da Brevet betegner sig som Oversættelse, er der Grund 
til at antage, at Clavus har benyttet samme latinske Text som Bre- 
vets os ukendte Forfatter.” Men er Dieppe-Kortets „Wuillappia“ det 
Land, hvor de behaarede (peluz—pilosi) vilde Folk bor, og hvorfra 
man mod Vest kommer til Grønlands Skove og Bjærge med Hule- 
beboerne i, saa maa det indrømmes, at Overensstemmelsen mellem 
Billedet og Brevet fra det 15. Aarhundrede er ret slaaende. Dog maa 
det fremhæves, at den kvindelige Skikkelse i Vuillapia er skindklædt 
men ikke behaaret, og at Hulebeboerne ikke minder om Myrer eller 
Pigmæer, men snarere om en velvoxen Mand og Kvinde i evropæisk 
Kostume, teatralsk anbragt i hver sin Hule overfor hinanden.” Mulig- 
vis kunde ogsaa Walkendorffs Beskrivelse af Finmarken ligge bag- 
ved den billedlige Fremstilling. Thi her omtales dels Skrælinger, 
der bor i Huler, dels de ,,vilde Mennesker”, der lever af de vilde 
Dyr, endelig omtales i det nordligste Finmarken Klippehuler, hvor 
Sjælene renses for Syndernes Smuds. Men Walkendorff har maaske 
ogsaa benyttet en af Kilderne for Brevet til Pave Nicolaus. 
Paa Pierre Desceliers Kort fra 1550 (Fig. 59) er B-Typens Grøn- 
land (Groullande) ikke mindre dekoreret end paa Kortet fra 1546; 
men fraset Bjørnen er Billederne andre. Der er Borge, Vulkaner, 
Krat og længst mod Nord en By af Straahytter og dernæst en Bjørn, 
en Elefant (Mammut?) og en Hjort (maaske Rensdyr eller Elsdyr). 
Disse Billeder har dog intet med Grønland at gøre. Ligesom Navnet 
„Solotobab“ (se S. 285), der staar midt imellem de tre Dyr, hører de 
til Rusland; thi tæt ved dem staar der folgende Legende paa Fransk: 
Tæt ved Nordpolen er der et Land, hvis Folk er Russere (Rucheni), og 
de er kristne paa Grækernes Maner. Det er meget smukke og lyse Folk, 
skatskyldige til Kanen. Der er Sølvminer. Deres Handelsvarer er kostbare 
1 Sl. BIORNBO & PETERSEN, Clavusmonografi (dansk) S. 196 (238), (tysk) S. 194. 
? Norsk geografisk Selskabs Aarbog 12 (1900—1901), S.12—15 & 20—21. 
XLVIII. 20 
