392 AXEL ANTHON BJORNBO. 
nogle med talrige Stednavne. At den Halvø, man almindeligvis op- 
fattede som Grønland, havde det mærkelige Navn „Engronelant“ og 
en lang Rekke aldeles uforstaaelige Stednavne, gjorde Kortet endnu 
mere gaadefuldt. Forfatterens Paastand om at have kopieret det 
efter et iturevet Kort, som havde hørt til nogle Breve fra to af hans. 
Forfædre, der i Slutningen af det 14. Aarhundrede havde udført 
mærkelige Bedrifter i Norden, hjalp ikke til Gaadens Løsning. 
At finde en Løsning var virkelig magtpaaliggende; thi Zenos 
Nordensbillede blev optaget paa Mercators og Ortelius’ Verdenskort, 
som udkom i mange Oplag, og vandt desuden Udbredelse gennem 
de italienske og latinske Ptolemæusudgaver. Det beherskede eller 
paavirkede Nordensbilledet langt op i det 18. Aarhundrede og var 
dominerende i den sidste Halvdel af det 17. | 
Man havde tidligt en Fornemmelse af, at hverken Zenos Kort 
eller den tilhørende meget æventyrlige Beretning om de ældre 
Zeno'ers Heltegærninger i de nordiske Farvande var historisk paa- 
lidelige; men lige til den sidste Tid har Zenos Værk dog fundet 
talrige Forsvarere, der har forsøgt at paavise dets Ægthed og Til- 
forladelighed. Forster (1784), Eggers (1792), Zurla (1808), Bredsdorff. 
(1845), Major (1873), A. E. Nordenskiöld (1882), Japetus Steenstrup 
(1883) og Edv. Erslev (1884) har, blandt mange andre, søgt at for- 
lige Zenos Kort og Beretning med den geografiske og historiske 
Virkelighed. Saalenge man ikke kendte alle de Kilder, hvorefter 
Zeno havde sammenflikket sit Værk, nyttede det ikke, at enkelte 
kritiske og skarptsynede Forskere — som Admiral С. С. Zahrtmann — 
stemplede det som det, det var, et Falsum. 
Allerede tidlig var man dog klar over, at Zeno-Kortets Frem- 
stilling af de tre nordiske Riger ikke var fra det 14. Aarhundrede, 
men laant fra en nyere Kilde. Det forbavsende godt tegnede Gron- 
land vedblev derimod selv for de mest kyndige at være et Tegn paa 
Zeno-Kortets delvise Ægthed; thi Grønland kendte man jo netop af 
Selvsyn i ældre Tid, men ikke i det 16. Aarhundredes Midte. Naar 
man sammenlignede det med Engroneland paa Nicolaus Germanus’ 
B-Kort („Donis“-Kortet, Fig. 19), der laa forkert og havde færre, 
men ganske lignende Navne som Zeno-Kortets Engronelant, saa 
maatte man slutte, at det sidste var en mere korrekt Kopi af et 
middelalderligt Gronlandskort end B-Kortet fra 1482. Var dette Til- 
fældet, kunde man som Edv. Erslev! med fuld saa god Ret slutte, 
at dette tabte Kort var det ægte, gamle Zeno-Kort, som at det var 
et, hvorom man slet ingen Meddelelser havde. Kun St. Thomas- 
1 Ep. ErsLev, Nye Oplysninger om Brødrene Zenis Rejser. Geogr. Tidsskrift 1884, 
S. 153 ff. 
