2 ALMINDELIG OVERSIGT 



Kolonier i Vestgrønland sig fra 60° til 73° N. Br., det vil sige fra Kap Farvel til 

 Upernivik, men Grænsen blev i 1905 udvidet til 74°30' N. Br., d. v. s. til Mel- 

 ville Bugten. Endvidere er ved Bekendtgørelse af 10. Okt. 1894 Angmagssalik 

 inddraget under Koloniernes Omraade og endelig er det ved indenrigsministeriel 

 Bekendtgørelse af 10. Maj 1921 under Henvisning til den kongelige Anordning 

 af 18. Marts 1776 bragt til almindelig Kundskab, at der fra dansk Side er 

 oprettet Handels- Missions- og Fangststationer saa vel paa Vest- som paa Øst- 

 kysten af Grønland, saaledes at hele Landet herefter er inddraget under de 

 danske Kolonier og Stationer og den danske Styrelse af Grönland. 



ISFORHOLDENE I DE OMLIGGENDE HAVE 



I Havene uden for Grønlands Kyster findes en stor Del af Aaret mægtige 

 Ismasser, som i høj Grad vanskeliggør Besejlingen og for store Strækningers 

 Vedkommende endog umuliggør Landgang. Disse Ismasser har forskellige Navne 

 efter de Lokaliteter, hvor de er blevne til, og kaldes »Storis«, »Vest i s«, »Vin- 

 te ri s« og »Isfjælde«. 



Storis. I det store Polarbassin Nord for Asiens og Amerikas Fastlande, der 

 saa godt som hele Aaret er opfyldt af vældige Ismasser, er Temperaturen saa lav, 

 at Ismasserne stadig forøges, og da Sommertemperaturen langtfra er tilstræk- 

 kelig til at opløse og bortsmelte Vinterens Is, maa denne, for ikke at optaarnes 

 i det uendelige, føres bort, og dette sker langs Grønlands østlige Kyst, med den 

 mægtige Polarstrøm, som bringer det kolde Vand fra Havet omkring Nordpolen 

 ned i de store og varmere Have, for efterhaanden at blandes med disses varmere 

 Vand og deltage i det store Kredsløb omkring Jorden. 



Havet mellem Grønland og Spitsbergen danner det bredeste Udløb fra det 

 store Polarhav, og gennem dette søger de store Ismasser i vældige Isflager med 

 Strømmen Syd paa. Under Storme og uroligt Vejr skruer Isen sammen og taar- 

 ner sig i vældige Skruninger ovenpaa hinanden (Fig. 2). Fra Nordspidsen af Grøn- 

 land til ca. 77° N. Br. ligger disse Ismasser som Regel saa tæt ind imod Grønlands 

 Kyster, at de umuliggør en direkte Fremtrængen af Skibe. I Grønlands Havet 

 Syd for Spitsbergen breder Farvandet sig, og Storisen spreder sig mod Syd og 

 Sydøst, saa at der mellem de store Isflager kan findes aabne Render, gennem 

 hvilke Skibe undertiden kan bane sig Vej ind til Kysten mellem 77° og 70° N. Br. 

 Langs Kysten findes i Reglen om Sommeren en aaben Rende, som dannes og 

 vedligeholdes af det fra Land udstrømmende Smeltevand. I Danmark-Strædet 

 moder Polarstrømmen en fra Atlanterhavet kommende varm Strøm (I rinin- 

 gers Strøm), som flyder op langs Islands Vestkyst og tvinger Polarstrømmen 

 med sine Ismasser over under Grønlands Kyst, saa at denne fra 70° Br. til Kap 

 Farvel saa godt som altid er blokeret af et mere eller mindre bredt Bælte af 

 Storis. Kun paa et enkelt Sted af denne Kyststrækning er det hidtil lykkedes 

 Skibe at forcere ind gennem Storisen, nemlig ud for Angmagssalik paa ca. 66° 



