ALMINDELIG OVERSIGT O 



over dem er umulig. Paa Vejen udefter faar disse Elve rigelig Næring af Smelte- 

 vand fra de lokale Bræer fra Hojlandsisen eller fra de store sneklædte Plateauer. 



Adskillige af de grønlandske Fjorde, de saakaldte »Isf jorde«, strækker sig 

 belt ind til Indlandsisen eller de fra denne udskydende Isbræer og danner Pas- 

 sage for de mægtige Isfjælde, som fra Indlandsisen søger ud i det aabne Hav 

 (jfr. S. 9). 



Dybdeforholdene i de grønlandske Fjorde er varierende. I de mindre er den 

 største Dybde i Keglen indtil 100 à 200 m, i de større 200 à 400 m, enkelte Steder 

 500 m, medens de største Isfjorde med stærkt produktive Bræer ofte har Dyb- 

 der paa indtil 700 m, og i en enkelt, Upernivik Isfjord, er der endog fundet 1055 

 m, en Dybde der nærmer sig stærkt til den største Dybde, der er maalt i de norske 

 Fjorde, nemlig 1244 m (i Sognefjord). 



I alle Fjorde, som ikke er produktive Isfjorde, aftager Dybden stærkt hen- 

 imod Bunden af Fjorden. I denne udmunder saagodt som altid lerede Elve, der 

 fører saa meget Slam med sig, at Fjordens inderste Del ligger næsten tør ved 

 Lavvande. 



Er Slammængden i Elvene særlig stor, som i de saakaldte »Slamfjorde«, 

 (grønlandsk I s or to к) kan Fjorddalen i hele sin Bredde over en Strækning af 

 ca. 50 km være delvis tørlagt af opslammede Lermasser, gennem hvilke det fra 

 Indlandsisen strømmende Vand baner sig Vej i stærkt snoede Elvlejer, som 

 vanskeliggør Besejlingen, endog med fladbundede Konebaade og Kajakker. 



De mange Fjorde bevirker, at Landet i sin ydre Del bestaar af en lang Række 

 Halvøer, begrænset af Fjorddale og Fjorde. Halvøerne, der kun undtagelsesvis 

 har Navn, er igen gennemfurede af store Dalstrøg, af hvilke nogle ligger paral- 

 lelt med de store Fjorddale, andre gaar ind i alle mulige Retninger og skiller Halv- 

 øen i forskellige Fjældpartier med en i Reglen meget ujævn Overflade. 



I Dalene og spredt paa Fjældene i store Højder findes Søer i alle mulige 

 Størrelser og Skikkelser. De største af disse er langstrakte Dalsøer, som ligger 

 i Fjorddalenes Forlængelse eller i de parallelt med disse gaaende Dalstrøg og bærer 

 Vidnesbyrd om, i en tidligere Periode at have været Fjorde, gennem hvilke Ind- 

 landsisen har skudt sig frem, og senere ved sin Tilbagegang har aflejret store 

 Morænemasser, der lukker dem ude fra Forbindelse med Havet eller Hoved- 

 fjorden. Saadanne Dalsøer med en Udstrækning af indtil 20 à 50 km er meget 

 almindelige i Grønland. Endvidere findes i saa godt som alle Egne et Utal af 

 Ferskvandssoer i alle Størrelser, lige fra 10 à 20 km Længde til ganske smaa cir- 

 kulære Søer. De findes ikke alene i Dalene, men paa Fjældplateauer og paa Ter- 

 rasseafsatser i de forskelligste Højder saavel paa Fastlandet som paa Øerne. 



En hyppigt forekommende Form for Søer er de saakaldte »Randsøer«, 

 som hyppig dækker Landet ved Indlandsisens Rand. De er mærkelige derved, 

 at Vandstanden jævnligt kan skifte i en overordentlig høj Grad, saa at de til 

 Tider er saa store og dybe, at Isfjælde kan flyde omkring i dem, medens de til 

 andre Tider kan tørres helt ud, saa at mægtige Isblokke, tilsyneladende ganske 

 umotiveret, ligger spredt over et stort Terrain. Randsøerne faar deres Tillob 



