ALMINDELIG OVERSIGT 7 



diet af Indlandsisens Bevægelsesforhold og Indvirkning paa Grønlands Over- 

 flade har derfor sin store Betydning for Bedømmelsen af Istidens Virksomhed 

 i disse Lande. De senere Aars geologiske Undersøgelser i Grønland har lært os, 

 at dette Land i tidligere Jordperioder har haft et varmt, endog tropisk Klima. 

 Ved Istidens Begyndelse er Temperaturen underkastet en betydelig Nedgang. 

 Nedbøren, der er faldet som Sne, er i de store Højder ikke bortsmeltet om Som- 

 meren, men har hobet sig op Aar efter Aar i saa store Mængder, at de nedre Lag 

 efterhaanden er forvandlet til Is. Denne har paa Grund af sin Plasticitet og det 

 store Tryk efterhaanden bevæget sig ned efter, udfyldt alle Dale og tilsidst dæk- 

 ket hele Landet. Fordampningen fra Sneens Overflade og Afsmeltningen ved 

 Solens Indvirkning i Sommertiden har ikke kunnet holde Stand imod al den 

 Snemængde, som aarlig falder paa det uhyre Areal. Ophobningen er derfor fort- 

 sat, indtil Trykket er blevet saa stort, at Overskuddet glider ud som Is, der gen- 

 nem de store Isf jorde føres ud i Havet i Form af Isfjælde. 



Den Temperaturstigning, som er Skyld i, at Istiden i Evropa og Nord- 

 amerika efterhaanden forsvandt, har bevirket, at Ismasserne i Grønland er blevet 

 mindre, Isen trak sig efterhaanden tilbage og efterlod det isfrie Yderland, som 

 det ovenfor er skildret. Hvornaar dette er sket, er det ikke muligt at sige, men 

 sandsynligvis har Indlandsisens Rand ikke været underkastet store Forandrin- 

 ger i henved Tusinde Aar ; vel har Isen paa enkelte Steder trukket sig noget til- 

 bage og paa andre Steder skudt sig noget frem i den historiske Tid, men da Nord- 

 boerne i Slutningen af det 10. Aarhundrede bosatte sig i Øster- og Vesterbygden 

 og anlagde deres Gaarde i Bunden af de dybe Fjorde, kan Isranden ikke have 

 ligget særlig langt fra sin nuværende Plads, da adskillige Nordboruiner ligger 

 tæt hen imod Randen. 



Kendskabet til Forholdene paa Indlandsisen er af forholdsvis ny Dato. 

 Det er den bekendte Grønlandsforsker Rink, som i Midten af det 19. Aarhun- 

 drede i sit berømte Værk »Grønland geografisk og statistisk beskrevet« vakte al- 

 mindelig Interesse for Indlandsis-Fænomenet og Isens Afløb i Fjordene. Kend- 

 skabet til Forholdene i det Indre var endnu den Gang meget ringe. Først de 

 nyere danske Undersøgelser, som begyndte i 1870-erne, har taget fat med Kraft, 

 dels paa at bestemme Israndens Beliggenhed, og dels ved Vandringer ind over 

 Isen at komme til Klarhed om Forholdene paa denne. Saaledes foretog J. A. D. 

 Jensen 1878, med 3 Ledsagere, en meget møjsommelig og besværlig Vandring, 

 paa hvilken de trak smaa Slæder efter sig fra Frederikshaabs Isblink ind til Jen- 

 sens Nunatakker. Derefter fulgte Nordenskiöld i 1883 paa ca. 68° Br., Peary 

 1886 paa 69V 2 ° Br., V. Garde i 1893 i Grønlands sydlige Del paa 61—62° Br. 

 I 1888 lykkedes det Nansen, som den første Pioner, at gaa tværs over Grønland 

 fra Umîvik paa Østkysten til Ameralik Fjorden i Godthaab Distrikt 

 (ca. 64° Br.). Senere er Peary i Grønlands nordlige Del gaaet tværs over Landet 

 fra Inglefield Bugt til Independence Fjord paa Østkysten og tilbage igen 

 saavel i 1892 som 1895 (77— 81V 2 Br.). Knud Rasmussen gik paa den 1. Thule 

 Ekspedition i 1912 tværs over Indlandsisen frem og tilbage i de samme Egne 



