16 ALMINDELIG OVERSIGT 



Tæt ved hinanden udmunder store stærkt producerende Isbræer, blandt 

 hvilke Upernivik Isbræ er den anseligste. 



Syd for denne bliver Yderlandet bredere og bestaar af flere store Øer med 

 Fastlands Karakter, gennemfuret paa Kryds og tværs af snevre Sunde. Paa en 

 af de yderste Øer ligger Kolonien Upernivik i øde og golde Omgivelser; ca. 

 10 km sydligere begynder Landet at faa et lidt mere venligt Præg. Den 47 km 

 lange Fjord Laksefjorden gaar her ind i østlig Retning og fører til mildere 

 Egne med Pilekrat og forholdsvis rig Vegetation. Syd for Laksefjorden afløses 

 de almindelige grønlandske Bjærgarter af Trappeformationen. Yderlandet bre- 

 der sig, og i sydvestlig Retning strækker sig de to store Halvøer Ingnerit og 

 Svartenhuk Halvø, der danner Afslutningen af Upernivik Distrikt. 



Nordost Bugten. 



Syd for Svartenhuk Halvø ligger den store Havbugt, Nordost Bug- 

 ten, der breder sig indefter og deler sig i to store Fjordkomplekser, Karrat 

 Fjorden, der gaar i nordøstlig og nordlig Retning, og UmånaK Fjorden, der 

 gaar i østlig og sydostlig Retning. I begge Fjordkomplekser findes store Øer 

 med hoje, pragtfulde Fjældpartier, der rager op til Højder af 2000 m og mere. 

 Imellem Øerne fører brede Sunde ind til de indre Fjordarme, der saa godt som 

 alle strækker sig helt ind til Indlandsisen og udfyldes af mægtige Isbræer. 



Imellem de to Fjordkomplekser ligger store Fjældpartier, skilt ved snevre 

 Sunde og Fjordarme. Overfladen er dækket af Højlandsis, fra hvilken Bræer baner 

 sig Vej ned ad Fjordsiderne og giver Egnen Karakter af et pragtfuldt Alpeland- 

 skab. 



Karrat Fjorden ender i den 67 km lange Uvkusigssat Fjord, som i 

 NNV. Retning følger nærlig parallel med Indlandsisens Rand og danner Svar- 

 tenhuk Halvøens østlige Grænse. Fjordens Kystfjælde er paa begge Sider saa 

 stejle, at man kun undtagelsesvis kan lande. De bestaar af nøgne, golde Sider, 

 hvis vegetationslose Vægge kun afbrydes af lokale Isbræer, som i et Antal af 

 henimod 20 søger ned imod Fjorden. 



Nordost Bugtens og UmånaK Fjordens Afslutning mod Syd dannes af den 

 høje, med snedækte Fjælde tæt besatte NûgssuaK Halvø, som i nordvestlig 

 Retning skyder ud fra Fastlandet. Halvøen er bekendt fra sine kulførende Dan- 

 nelser, i hvilke der findes Forsteninger med Planteaftryk fra tidligere geologiske 

 Perioder (jvf. S. 32). Den vestlige Del bestaar af Trap, den østlige Del af 

 O nej s og krystallinske Skifere. 



Disko og Disko Bugten. 



Ved det store brede Sund Vaj gat (et hollandsk Navn, der betyder »det blæ- 

 sende Sund«) er NûgssuaK Halvøen skilt fra Øen Disko, Grønlands største 0, 

 der indtager et Fladerum af 8300 km 2 (henimod 1 U af det egentlige Danmarks 

 Areal). Den bestaar af høje sneklædte Trapfjælde, dækket med Højlandsis, der 



