ALMINDELIG OVERSIGT 19 



det ved et paa sine Steder ganske smalt Sund, Tors suk at ak, der er af ikke ringe 

 Betydning som indenskærs Rute til den sydfor liggende Koloni Julianehaab. 

 Nunarssuit, der bestaar af høje, stejle og tildels nøgne Fjælde, skyder ret langt 

 ud i Davis Strædet og danner det fremspringende Forbjærg Kap Desolation. 



Julianehaab Distrikt. 



Ved Nunarssuit boj er Kysten af i østlig Retning og danner den ofte af Storis 

 tæt pakkede Julianehaab Bugt, som strækker sig ned til Sydspidsen af den 

 med hoje Fjælde knejsende SermersÔK, hvorfra Landet igen bøjer af i 

 sydøstlig Retning til Kap Farvel. Yderlandet breder sig her og skyder som en 

 Kile ind i nordlig Retning, mellem to store Istunger, der fra Indlandsisen vælder 

 ud imod Syd. Kilens nordligste Spids dannes af et mægtigt Fjældparti, der med 

 Højder paa 2200 m som Nunatakker rager op over Indlandsisen og slaar en 

 Bom for dennes Fremtrængen mod Syd. Den vestlige af disse Istunger danner 

 Distriktets nordlige Begrænsning og skyder sig tæt ud imod Havet paa begge Si- 

 der af Nunarssuit, medens den østlige Istunge begrænser Yderlandet mod 

 Øst og efterhaanden blander sig med den paa de herværende hoje Fjældpartier 

 liggende Højlandsis. — Landet bestaar af en fortsat Række, næsten parallelle. 

 Halvøer, der fortsættes i større og mindre Øer og ender ude i Havet i en lang og 

 indviklet Skærgaard. Imellem Halvøerne ligger en Række dybe Fjorde, der i det 

 Indre har en paa sine Steder næsten rig Vegetation; der findes store græsbevoksede 

 Sletter, og paa Halvøerne flere Smaasøer med frodige Omgivelser. I disse tiltalende 

 Egne slog Nordboerne sig ned og dannede den saakaldte »Østerbygd«, hvis 

 Centrum laa i Bunden af de store Fjorde Tunugdliarfik og Igaliko Fjord 

 (se S. 140 ff.). Ved Mundingen af denne sidste ligger Kolonien Julianehaab paa 

 en fremspringende Halvø. 



Grønlands sydligste Del dannes af en Samling store Øer, med Fastlandets 

 Karakter, skilt ved en lang Række dybe Sunde, der med stejle og smukke Fjæld- 

 sider baner sig Vej imellem Øerne og fører ind til en af Grønlands smukkeste Fjorde, 

 Ilua, som med forskellige Sidearme skærer sig ind i de her liggende storslaaede 

 Alpepartier. Øerne er skilt fra Fastlandet ved det lange, næsten retlinede Sund, 

 Prins Christians Sund. 



SYDØSTGRØNLAND 



Kap Farvel til Kap Brewster. 



Denne Strækning hører til nogle af de mest trøstesløse Egne i Grønland, idet 

 Is, Is og atter Is er fremherskende. Storisen spærrer — paa ganske enkelte Stræk- 

 ninger nær — al Adgang til Kysten og ligger den største Del af Aaret tæt ind til 

 Land, medens den dog med Fralandsstorme kan drive saa langt til Søs, at man om 

 Sommeren kan færdes i aabent Vand langs Kysten (se Fig. 1). Indlandsis og Høj- 

 landsis indsnevrer Yderlandet, saa at dette paa store Strækninger kun har en 



B* 



