20 ALMINDELIG OVERSIGT 



Bredde af faa km og paa andre træder helt ud til Havet. Ikke desto mindre gen- 

 nemskæres Landet af en lang Række dybe Fjorde, i hvilke Indlandsis og Ho j landsis 

 udsender Hundreder af Bræer, hvis Isfjælde og Kalvis i Massevis driver udefter. 

 Den videre Drift til det aabne Hav stoppes af den nordfra kommende Storis, som 

 kan presse Isfjældene paa Grund ud for Kysterne, saa at de danner ligesom en Skær- 

 gaard af Smaaoer, imellem hvilke al Færdsel maa sno sig. Kystfjælde og Fjæld- 

 sider er de allerfleste Steder stejle og ufremkommelige, saa at der kun undtagelses- 

 vis findes Steder, hvor man kan lægge til Land og slaa Telt. Det indre af Fjordene 

 er saagodtsom overalt tæt pakket med Isfjælde, Kalvis og Vinteris, som gør dem 

 ufremkommelige for Baade. Af denne Grund er de allerfleste af Fjordene kort- 

 lagt, uden at være besejlede, ved Iagttagelser fra Toppen af de i den isfri Del af 

 Fjorden liggende tilgængelige Fjælde. 



Kap Farvel til Angmagssalik. 



Strækningen fra Kap Farvel til Angmagssalik, af Graah kaldet Frede- 

 rik VI. s Kyst, har til Aarhundredskiftet været beboet af en meget omstrejfende 

 Befolkning. Efterhaanden er disse flyttet, dels til Angmagssalik Distriktet, hvor 

 der i 1894 blev grundlagt en dansk Missions- og Handelsstation, dels til de danske 

 Kolonier paa Vestkysten. Overalt, hvor Yderlandet er nogenlunde beboeligt, 

 finder man Rester af eskimoiske Vinterhuse eller Teltpladser. 



Strækningens sydligste Del danner en Fortsættelse af det ovenfor beskrevne 

 Terræn omkring Kap Farvel; det aftager i Hojde ostefter og bestaar af et vildt 

 Alpelandskab, gennemskaaret af snevre Sunde og Fjorde. Nord for Prins Chri- 

 stians Sund er Yderlandet kun ganske smalt og indskrænker sig til en Række Øer 

 og Halvøer, indenfor hvilke Terrænet hæver sig til en vidtstrakt Hojlandsis, ud 

 af hvilken forskellige Fjældtoppe rager frem som smaa Øer. 



Den første større Fjord paa Østkysten, KangerdlugssuatsiaK, ogsaa 

 kaldet Lindenows Fjord, strækker sig ca. 60 km ind i Landet, henimod 

 Bunden af den i Julianehaab Distrikt liggende Tasermiut Fjord og skilles fra 

 denne ved en kun lia 12 km bred, men ca. 1500 m høj, af Is opfyldt Landstrækning. 



Paa Nordsiden af Fjorden, ca. 19 km fra Mundingen, findes ved NarssaK en 

 lille Nordboruin, der ligger paa en ret frodig Slette og er den eneste paa Østkysten 

 hidtil fundne Ruin fra Nordboernes Tid. 



Nord for Mundingen af denne Fjord er Yderlandet nogenlunde bredt (ca. 

 15 km) og gennemskaaret af en Række smaa, smalle Fjorde. Fra 60° 45' N. Br. 

 og til 61°50' N. Br. ligger en Række af 7 større Fjorde med en Udstrækning af 

 30—50 km, mellem hvilke der dannes en Række mere eller mindre isdækkede Halv- 

 øer, der ender i fremspringende Forbjærge, som er givet Navn efter bekendte dan- 

 ske Mænd. 



Navnene paa disse Fjorde, regnet sydfra, er 1) Pat us s ok, 2) IluileK eller 

 Danell Fjord, der første Gang er opdaget af David Danell i Juli 1652 (se 

 under Historie, S. 149). I Mundingen af denne Fjord ligger den store IluileK, 



