22 ALMINDELIG OVERSIGT 



ÜmanaK Fjord (Sehesteds Fjord), der har sit Navn efter den Syd for 

 Fjorden liggende, stærkt indskaarne ÜmanaK eller Griffenfelds 0, som igen 

 har sit Navn efter en isoleret, ca. 700 m høj Fjældtop, der ligger paa Øens Sydside. 

 Omtrent midt i Fjorden gaar store, brede Fjordarme, saavel i sydlig som i nordlig 

 Retning. I den nordlige Arm finder man en for Grønlands Østkyst endog yppig 

 Vegetation af Græs, Smaablomster, Lyng og Pilekrat. I sin inderste Del 

 bøjer Fjorden af i nordnordvestlig Retning mellem høje, spidse Fjælde, medens 

 store Bræer fra Indlandsisen søger ud i Fjorden og fylder denne med Isfjælde 

 og Kalvis. 



KagssertoK, en mindre Isfjord, der fra Mundingen af ÜmanaK Fjord gaar i 

 nordvestlig Retning. 



Inugssuarmiut og Akorningnap Kangerdlua,to ca. 50 km lange Fjorde, 

 der løber sammen i Bunden og derved danner en stor, langstrakt 0, Skjold- 

 ungen, som fra sine sneklædte, men bratte og skarpkantede Fjælde sender 

 flere Smaabræer ned i Fjordene. Øens SØ. -Pynt, Kap Juel, er stejl ud imod 

 Havet, men paa begge Sider findes en Del smaa Øer, paa hvilke der findes mange 

 gamle Husruiner. 



Paa den lidt nordligere liggende Imarsivik havde Graah sit Vinterkvar- 

 ter i 1829-30 (jvf. S. 155). 



KangerdlugssuaK(Bernstorffs Fjord), er en stor og produktiv Isfjord, 

 som danner Grænsen for det forholdsvis brede Yderland og tillige danner den 

 nordlige Grænse for den Strækning, som tidligere har været beboet af de sydlige 

 Østlændinge. Egnen her omkring kaldes Igdluluarssuk, hvilket Navn tillige 

 anvendes paa Fjorden. 



Fra KangerdlugssuaK (63° 40') og helt op til Angmagssalik Distriktet 

 (65°30') træder Indlandsisen igen omtrent helt ud til Kysten, efterladende enkelte 

 Forbjærge eller Nunatakker og de ud for Kystlinien liggende Øer. Fra Havet 

 skærer tre store Bugter ind, af hvilke den sydligste, Umîvik, har forholdsvis störst 

 Yderland. Bugten ender i en Fjord, Umiviup Kangerdlua (Gyldenløves 

 Fjord), i hvilken Isen skyder sig ud med svag Heldning. Nord for denne ligger 

 en Øgruppe, hvor der findes en Del Huspladser, der benyttedes af Befolkningen 

 fra Angmagssalik Distriktet, naar de i tidligere Tid rejste til Igdluluarssuk 

 for at handle. Inden for Øgruppen og i Bugtens nordlige Del findes en lille Bræ, 

 PuisortoK, bekendt som det Sted, hvor Nansen i 1888 steg op paa Indlandsisen 

 under sin berømte Vandring tværs over Grønland (se S. 7). 



Den næste Bugt PikiutdleK (Kjøge Bugt) ender i tre store og brede 

 Bræer, ved hvilke der dannes mægtige Isfjælde, som delvis opfylder Bugten. 



Nordfor ligger en lang Række forholdsvis lave Øer, Graahs Øer af hvilke 

 den nordligste, KivdlaK eller Dannebrogs 0, blev det nordligste Punkt, hvortil 

 Graah naaede paa sin Undersøgelsesrejse 1829—30. Den er markeret med en smuk, 

 henved 2 m hoj Varde, som er synlig paa lang Afstand. 



Den tredie Bugt, IkerssuaK, ligger Nord for Dannebrogs og ender i 

 flere fremspringende Halvøer, mellem hvilke Indlandsisen udsender mægtige og 



