24 ALMINDELIG OVERSIGT 



Nord for Nualik har Indlandsisen fuldstændig Overtaget, lange Stræknin- 

 ger med store brede Isbræer gaar helt ud til Havet, og kun enkelte Steder stikker 

 nogle nøgne Fjælde, af 600—700 m Hojde, frem som Forbjærge. Inde paa Ind- 

 landsisen er Terrænet meget kuperet med talrige Nunatakker og Fjældspidser. 

 Dette vedvarer indtil man naar KangerdlugssuaK, en bred Fjord, som gaar 

 ind i nordlig Retning, og deler sig i tre Arme, af hvilke den vestuge har høje Side- 

 fjælde og en stor Bræ i Bunden, der gaar langt op i Landet. Paa Fjordens Øst- 

 side ligger en lav Halvø, som tidligere har været beboet, idet der her fandtes 

 ikke mindre end 8 Husruiner, foruden Teltpladser, Rævefælder og talrige Grave. 

 Pladsen bar rimeligvis været en god Fangeplads; i alle Tilfælde saas under Am- 

 drups Ophold her rigeligt med Sæler, Bjørne og Narhvaler. 



KangerdlugssuaK er det nordligste Sted paa denne Del af Grønlands Østkyst, 

 hvor man har fundet Rester af tidligere eskimoisk Bebyggelse. Paa hele Stræk- 

 ningen herfra til Kap Dalton er der ikke fundet det ringeste Spor af at 

 Eskimoerne har færdedes langs Kysten, hverken i Form af Vinterhuse eller 

 Teltpladser. 



Ved KangerdlugssuaK bøjer Kysten af i østlig Retning og drejer senere 

 efterhaanden tilbage til ONO. og NO. Fjældene, som paa den hidtil beskrevne Del 

 af Østkysten har bestaaet af Gnejs og Granit, gaar over til at blive udelukkende 

 Basalt-Fjælde med takkede, forrevne Bjergkamme, der skraaner ud mod Havet og 

 gennemgaaende er stejlt affaldende fra Højder mellem 600 og 1000 m, saa at 

 Kysten som Regel kun er tilgængelig gennem Kløfter i Fjældene. 



Paa Kyststrækningens vestligste og østligste Del er Yderlandet nogenlunde 

 bredt, men i den midterste Del gaar Isen temmelig tæt ud til Kysten og danner 

 flere ret produktive Bræer. 



Kyststrækningen karakteriseres som en Række stejlt affaldende Forbjerge, 

 der staar som en Række Soldater, paa Vagt ved de udenfor drivende Isfjælde 

 og Ismasser. Imellem Forbjergene gaar Fjorde ind i Landet, og de ender saa 

 godt som alle i mægtige, fra Indlandsisen kommende Bræer. Paa den midterste 

 Del af denne Strækning Blosseville Kyst 1 ) findes høje Fjældpartier, blandt 

 hvilke Mount Rigny naar en Højde af 2300 m. 



Kap Dalton (69°25' N. Br.), hvorfra Amdrup udgik paa sin ovennævnte 

 Baadrejse, bestaar af et ca. 400 m højt Fjældparti, der er forbundet med Fast- 

 landet med en lav Tange, paa hvilken der i 1900 blev opført et lille Træhus som 

 eventuelt Overvintringshus for Baadekspeditionen, for det Tilfælde, at en Over- 

 lænderhus, i hvilket 30 — 40 Mennesker havde fundet Døden. De fleste af Ligene laa 

 endnu som Skeletter paa Briksene, og alt Inventaret stod urørt, saa at alting tydede 

 paa, at Døden pludselig har overrasket Husets Beboere. Efter al Sandsynlighed hørte 

 de omkomne til Besætningen paa to Konebaade, som i 1882 var rejst nordpaa fra 

 Angmagssalik Distriktet, da man efter den Tid aldrig havde hørt noget om denne. 



') Kysten er opkaldt efter den franske Løjtnant Blosseville, som fra Orlogs- 

 briggen La Lilloise i 1833 havde optaget et Skitsekort over denne Strækning og 

 hjemsendt det via Island. Kort efter forsvandt La Lilloise med Mand og Mus, an- 

 tagelig under fortsatte Bestræbelser for at kortlægge Grønlands Østkyst. 



