ALMINDELIG OVERSIGT 29 



GEOLOGI 



Kendskabet til Grønlands Geologi har udviklet sig med meget ulige Hastig- 

 hed i de forløbne 200 Aar. Hvad der foreligger fra det 18. Aarhundrede, er ikke 

 andet end ganske spredte Bemærkninger, navnlig om de mere mærkværdigt ud- 

 seende Mineraler, saaledes som man f. Eks. finder hos Hans Egede (1741), Ander- 

 son (1747) og Cranz (1769). Det 19. Aarhundrede bragte i den Henseende straks 

 en væsentlig Forbedring, idet Giesecke i Aarene 1806—13 foretog en geologisk 

 Undersøgelsesrejse i hele den koloniserede Del af Landet, hvorved man fik en efter 

 de Tiders Forhold udmærket Oversigt over dette. Senere har Rink ved sine for- 

 trinlige Iagttagelser og Beskrivelser (1852 — 57) i høj Grad uddybet vort Kendskab 

 til Vestgrønlands Geologi. Det er dog først ved de mere systematiske Undersø- 

 gelser, der er foretagne i de senere Aar af talrige Forskere, udsendte af Kommissio- 

 nen for Ledelsen af de geologiske og geografiske Undersøgelser i Grønland (op- 

 rettet 1878), at Enkelthederne er bleven ret fyldig belyste. 



For den store ukoloniserede Dels Vedkommende er de geologiske Forhold 

 naturligvis langt daarligere undersøgt ; alle de talrige Opdagelsesekspeditioner har, 

 saa godt det lod sig gøre, beskrevet hver sin Del af Landet, og vi staar for saa 

 vidt netop nu ved et Mærkepunkt, som der efter de af den 2. Thule-Ekspedition 

 medbragte, fyldige Resultater ikke mere foreligger nogen enkelt, større. Del af 

 Landet, der slet ikke er undersøgt. 



Noget fuldstændigt Billede af Grønlands geologiske Bygning lader sig aldrig 

 skaffe tilveje, alene af den Grund, at den tilgængelige Del af Landet kun danner 

 en smal Ring; hele den store mellemste Del, som skulde forbinde de fjærne Yder- 

 lande med hinanden, vil for bestandig blive uopklaret. Et for Undersøgelsen 

 uheldigt Forhold er endvidere det, at de mere interesserende, forsteningsførende 

 Formationer næsten alle findes i de meget vanskelig tilgængelige, nordlige og øst- 

 lige Dele af Landet. 



Som det vil fremgaa af medfølgende Kort, udgøres de største Dele af Yder- 

 landet af Grundfjæld; paa de Steder af Vest- og Østkysten, hvor der findes 

 andre Formationer, vil det være ret paafaldende, at Grundfj ældet dog for det 

 meste optræder i de Partier, der ligger nærmest ind imod Indlandsisen, saa at det 

 er rimeligt at antage, at den største Del af det indre Grønland udgøres af denne 

 Formation. Kun for det nordliges Vedkommende er det sandsynligt, at Sedimen- 

 terne i større Grad strækker sig ind under Isen. 



Grundfjældet i Grønland bestaar i det væsentlige af de samme Bjærgarter, 

 som ogsaa andre Steder udgør denne Formation, nemlig overvejende Granit og 

 Gnejs med alle mulige Mellemformer. Gnejsen, som er den almindeligste Bjærgart, 

 optræder under en Mængde forskellige Former; undertiden er den saa stærkt lag- 

 delt, at man maa antage, at den oprindelig har været en Sedimentbjærgart, mens 

 den paa andre Steder maa formodes at have sin Oprindelse fra Granit, der gennem 

 de lange Tider er blevet stærkt presset. Andre krystallinske Skifere findes ogsaa, 

 men i mindre Mængde og som underordnede Lag i Gnejsen, saaledes som Glimmer- 



