30 ALMINDELIG OVERSIGT 



skifer, Talkskifer, Hornblendeskifer, Klorit og Serpentin, af hvilke navnlig Talk- 

 skiferen har betydelig Interesse, da den, under Navn af Spæksten eller Vegsten 

 anvendes af Grønlænderne til Kogekar o. 1. De betydeligste Forekomster er for 

 Nordgrønlands Vedkommende KarajaK i ÜmanaK Distrikt og PåkitsoK i Jakobs- 

 havn Distrikt, mens den i Sydgrønland særlig findes i Godthaab og Frederikshaab 

 Distrikter. 



En Del forskellige Mineralforekomster ledsager Grundfj ældet, som dog i øvrigt 

 de fleste Steder er meget ensformet. Her kan saaledes mærkes Marmor- og Dolomit- 

 gange, som navnlig findes i stor Mængde i Egedesminde Distrikt, hvor der ogsaa 

 findes en Del ejendommelige Forekomster af Straalsten, Apatit m. т.; endvidere 

 maa nævnes smukke Turmalin- og Berylkrystaller fra Godthaab Distrikt, Granat 

 fra en Del forskellige Steder m. m. En Del andre Mineralforekomster maa nævnes, 

 fordi de har teknisk Betydning, selv om de ikke findes i saa stor Mængde eller af 

 saa god Kvalitet, at de endnu er blevet Genstand for Udnyttelse; herhen hører 

 f. Eks. Molybdænglansen, der særlig findes i Godthaab og Frederikshaab Distrikter, 

 Glimmer og Asbest. De tre i teknisk Henseende vigtigste Mineralforekomster i det 

 grønlandske Grundfj æld, nemlig Kryoliten, Kobbermalmen og Grafiten, skal be- 

 handles i et senere Afsnit. 



I nær Forbindelse med Grundfj ældet staar en Del forskellige Eruptiver 

 (Granit, Syenit, Nefelinsyenit o. a.), der til forskellige Tider er trængt op i de 

 ældre Lag og er størknede der i Form af mere eller mindre uregelmæssige, ofte 

 meget anselige Masser. Det er allerede omtalt, at der findes alle mulige Overgange 

 mellem Gnejsen og Graniten, og meget af denne sidste Bjærgart maa direkte hen- 

 regnes til Grundfj ældet; men en Del Forekomster er i Besiddelse af en saa frisk 

 Struktur, at de maa antages at være dannede i en senere Periode, selv om denne 

 ikke kan bestemmes nærmere. Det er navnlig i den sydligste Del af Grønland, at 

 disse Bjærgarter findes i stor Mængde, og den berømteste af dem alle er den store 

 Nefelinsyenitmasse inden for Julianehaab omkring Fjordene Kangerdluarsuk og 

 Tunugdliarfik. Eruptiverne, der er brudt op igennem Igaliko-Sandstenen og over- 

 liggende Diabaser, udmærker sig ved at bestaa af højst ejendommelige, ellers 

 ukendte Typer ved deres storslaaede geologiske Forhold og ved deres Rigdom paa 

 sjældne Mineraler, af hvilke her kun skal omtales et enkelt, Eudialyt, der er af 

 smuk rød Farve, og som man har forsøgt at anvende teknisk paa Grund af dets 

 Zirkoniumindhold, uden at det dog hidtil ei lykkedes at faa det gjort til Genstand 

 for nogen regelmæssig Brydning. 



Grundfj ældets Dannelser med tilhørende Eruptivmasser udgør som nævnt langt 

 den største Del af Grønland; hvorledes Landet har set ud i den Tid, disse opstod, 

 den saakaldte arkæiske Tid, ved man ikke noget om, men det kan formodes, at 

 der ved denne Tids Slutning har fundet store Jordskorpebevægelser Sted, hvorved 

 Landet i det væsentlige har faaet sin nuværende Form, og at saa Havet i de for- 

 skellige senere Perioder er brudt ind over Grænseomraaderne, snart paa det ene 

 og snart paa det andet Sted, hvorved Sedimentbjærgarterne (Kalksten, Sandsten 

 og Skifer) er fremkomne med deres Indhold af Forsteninger, hvorved deres Alder 



