ALMINDELIG OVERSIGT 31 



lader sig bestemme. I Modsætning til Grundfjældets Bjærgarter, hvis Lag altid 

 er stærkt forstyrrede og oftest meget stejlt stillede, ligger de senere Formationers 

 Lag for det meste vandret, idet Jordskorpebevægelserne mest har indskrænket sig 

 til de saakaldte »Forskydninger«, op- og nedgaaende Bevægelser af de enkelte- 

 Partier af Jordskorpen i Forhold til hinanden. 



Fra de ældste Perioder, den kambriske og siluriske, findes Aflejringer 

 paa to Steder, der ikke staar i nærmere Forbindelse med hinanden; det ene Sted er 

 Egnene omkring de indre Forgreninger af Kejser Franz Josephs og Kong Oscars 

 Fjordene, og det andet opfylder en stor Del af det nordligste, dog med Undtagelse 

 af selve Polarhavets Kyster. Fra den kambriske Periode stammer rimeligvis de 

 mægtige Sandstenslag, ofte med overliggende Diabaslag, der findes i Egnene om- 

 kring Smith Sund og mod Nordøst ved Danmarks Fjord og Independence Fjord 

 og sandsynligvis ogsaa under Indlandsisen i den mellemliggende Strækning. Den 

 tidligere omtalte Igaliko-Sandsten horer muligvis herhen. Silurlagene strækker sig 

 i et Bælte fra Egnene om Kennedy Kanalen og mod Nordvest omkring de indre 

 Dele af de store nordlige Fjorde; de indeholder i Modsætning til de kambriske Lag 

 store Mængder af Forsteninger, bl. a. af Trilobiter, Brakiopoder og Koraller. 



Lag fra den devoniske Periode er fundne ved Kejser Franz Josephs og Kong 

 Oscars Fjordene udenfor de kambrisk-siluriske Dannelser, hvor der er fundet en- 

 kelte Rester af de ejendommelige Fisk fra den Tid; herhen horer rimeligvis ogsaa 

 de saakaldte »Cap Rawson Beds«, forskellige Sedimenter uden Forsteninger, der 

 findes Nord for de siluriske Lag ved selve Polarhavets Kyst. De er ejendommelige 

 ved at være kraftig foldede, og her har der altsaa, i Modsætning til, hvad der ellers 

 er Tilfældet i Grönland, fundet en senere Bjærgkædedannelse Sted, der rimeligvis 

 udgør et Led af den »kaledoniske« Foldekæde fra Devontiden, der fra Grønland 

 kan forfølges over Spitzbergen og Skandinavien til Skotland. 



Kulperioden findes kun repræsenteret i det nordøstligste, Syd for Nord- 

 østrundingen og bestaar nederst af Lag, der indeholder de for den Tid ejendomme- 

 lige Planter (Bregner, Padderokker og Ulvefodder) og øverst af Lag med Saltvands- 

 forsteninger (Brakiopoder og Koraller). Man kan næppe tænke sig nogen mere 

 slaaende Modsætning i klimatisk Henseende, end den, der gor sig gældende, naar 

 man sammenligner den Tids rige Plante- og Dyreliv med det nuværende i disse 

 Egne; men det er forovrigt en Ejendommelighed for alle de ældre Jordperioder, 

 at det organiske Liv i disse nordlige Egne ikke er væsentlig forskelligt fra det, der 

 fandtes i andre Dele af Verden. Polens Nærhed gør sig slet ikke gældende, før man 

 kommer nærmere op imod Nutiden, et Forhold, som man ikke har funden nogen 

 gyldig Forklaring for. 



Den følgende Periode (Perm) mangler fuldstændig; men fra Triastiden 

 haves enkelte, delvis meget ufuldstændig undersøgte, mindre Forekomster i den 

 midterste Del af Østkysten. Bedst kendt er Kap Stewart i Scoiesby Sund, hvor 

 man forneden har en sandet Lerskifer med talrige Planteforsteninger af nøjagtig 

 de samme Former, som findes i samtidige evropæiske Dannelser, saaledes som 

 Bregner, Padderokker, Koglepalmer (Cycadeer) og Naaletræer. 



