48 ALMINDELIG OVERSIGT 



grænser et eller andet Sted paa Kysten, og endelig er der 60 °/ sydlige Typer. 

 Herunder sammenfattes 22 °/ subarktiske Arter, som vel naar et større eller 

 mindre Stykke op langs Kysten, men som dog har en ret udpræget Nordgrænse 

 her, og 38 °/ , som slet ikke kan kaldes arktiske, men boreal-tempererede, 

 fordi deres Hovedudbredelse uden for Grönland falder i disse Klimater. Mange 

 naar ikke ud over Sydkystlandets, i saa mange Henseender afvigende Omraade, 

 nogle naar dog et Stykke op, især paa Vestkysten, men sjældnere kontinuerligt, 

 ofte kun i begrænsede og isolerede Forekomster. Hertil hører f. Eks. de fleste 

 Vandplanter, der i de s m a a Vandpytter vel finder Varme nok i den korte Sommertid 

 til vegetativt Liv, men ikke til Blomstring og Frugtsætning. 



Efter det procentvise Antal af nordlige og sydlige Typer kan man inddele 

 Grønland i et Antal floristiske Provinser. I Indledningen til Handelsdistrik- 

 ternes Beskrivelse vil man finde Tallet gjort op for vedkommende Distrikt paa 

 Vestkysten, men da jo Handelsdistrikternes Grænser kun undtagelsesvis er 

 betingede af Naturforholdene, bliver de selvsagt heller ikke naturlige Flora- 

 provinser. Et Forsøg paa en naturligere Inddeling, hvis Begrundelse vilde føre 

 for vidt her, er gengivet i omstaaende Kort. 



Floraens Slægtskabsforhold. Vestlige og østlige Typer. Et stort Antal 

 af Grønlands Planter, ikke blot blandt de nordlige Typer, forekommer tillige 

 i andre arktiske Lande hele Polen rundt, de er circumpolare, eller de er dog 

 nogenlunde ligelig udbredte i Landene nærmest Øst og Vest for Grønland, i alt 

 54 °/ . Om dem er det saaledes enten helt umuligt eller dog meget vanskeligt at 

 fremsætte nogen Gisning om deres Herkomst og Hjem. Andre derimod findes, 

 foruden i Grønland, kun i Landene Øst for Grønland, det er de østlige eller 

 evropæiske Typer. Deres Tal er ca. 19 °/ , der vel ikke er saa stort, men dog 

 stort nok til at være paafaldende i Betragtning af Afstanden til de evropæiske 

 Floraomraader. Noget større, 25 °/o> er det vestlige Kontingent, hvortil vi 

 ogsaa regner saadanne Arter, der nok forekommer i Lande Øst for Grønland f. Eks. 

 paa Evropas Kontinent, men ikke i de nærmest liggende Lande (Island, Jan 

 Mayen), medens de er nogenlunde kontinuerligt udbredte fra Grønland vestefter. 



Endelig er der et lille Antal, 2 °/ af højere Planter, som hidtil kun kendes 

 fra Grønland, de er her endemiske. At dette Tal er saa lille, anses for et sik- 

 kert Bevis paa Floraens ringe Alder, thi alle gamle Øfloraer udmærker sig netop 

 ved en høj Procent af Endemismer. Deb grønlandske endemiske Kontingent be- 

 staar for en stor Del af sjældent iagttagne »Arter«, der sandsynligvis ved nøjere 

 Studium vil vise sig at være Bastarder, dernæst af »smaa« Arter indenfor »vanske- 

 lige« Slægter: Hieracium, Taraxacum, Antennaria o. fl., hvor det altsaa kan ventes, 

 at de ved nøjere Studium vil findes ogsaa andet Steds. Kun om een Art: Me- 

 landrium triflorum gælder det første ikke, men derimod er det ikke udelukket, 

 at den alligevel kunde findes Vest for Grønland. 



Floraens Historie. I Tertiærtiden levede i Grønland en Plantevækst af et 

 helt andet Præg end den nuværende, nemlig en Flora, som den, der nu findes i de 



