ALMINDELIG OVERSIGT 51 



Af dem har 22 °/ en større Udbredelse mod Nord i Grønland (se f. Eks. de stati- 

 stiske Opgorelser foran Beskrivelsen af Vestkystens Handelsdistrikter) end Resten, 

 de er mere haardfore, findes ogsaa uden for Grönland i subarktiske og subalpine 

 Egne. Om dem er der en Mulighed for, at de vestlige og vidt udbredte af dem 

 kan være komne ind over Smith Sund, selv om de nu til Dags ikke kan leve der. 

 Vi ved nemlig, at der i postglacial Tid har raadet et mildere Klima i Grønland 

 end nu. Det bevises af Aflejringer med Skaller af marine Dyr, der i Nutiden 

 først findes helt nede ved St. Lawrenceflodens Munding (se I S. 97). Endnu 

 kender vi ikke tilsvarende Aflejringer med Land- eller Fersk vandsdyr og Planter i. 

 De maa sandsynligvis være der, men saa længe vi ikke kender dem, kan vi kun 

 antage, at Klimaet ogsaa paa Landjorden har været betydelig mildere end nu, 

 men ikke hvor meget. Meget tyder paa, at det faktisk er gaaet saadan til, 

 thi vi finder ofte disse Planter som Levninger, Relikter i lune Kroge og Fjorde, 

 langt adskilte fra hinanden, ogsaa saadanne, der som den almindelige Gederams 

 (Chamaenerium angustifolium) i Grønland helt har tabt Evnen til at sætte Frugt, 

 og dermed vel ogsaa til at vandre. 



Af hele det sydlige Kontingent findes lidt over Halvdelen, 31,5 °/ i Landene 

 paa begge Sider af Grønland og kan altsaa lige saa vel være komne fra den ene eller 

 den anden Side. Af Resten er der lidt Overvægt i de østlige Typer 16,3 °/ mod de 

 vestlige, 12,3 °/ . Denne Overvægt fremkommer næsten udelukkende ved de to 

 »vanskelige« Slægter AlcMmilla og Hieracium, som den moderne Systematik har 

 spaltet i en Mængde »smaa« Arter. 



Om en Del af de boreal-tempererede Arter i det sydligste Grønland kan vi 

 med Sikkerhed antage, at de er indkomne ved Menneskets Hjælp, med de gamle 

 Nordboeres Kvægfoder, som de maa have ført med sig, fordi flere af dem den 

 Dag i Dag kun findes i de af Nordboerne tidligere beboede og kultiverede Egne. 

 Men det samme kan jo lige saa godt være Tilfældet med mange Arter, der var 

 bedre skikkede til at akklimatiseres i Grönland, og som tillige lettere kunde sprede 

 sig i Grønland, f. Eks. netop Hieracierne. Men der bliver alligevel mange tilbage, 

 om hvilke en saadan Indvandring er usandsynlig, selv om dens Mulighed ikke 

 helt kan benægtes, saaledes især Repræsentanterne for den nordøstamerikanske 

 Skovflora, Anemone, Coptis, Streptopus o. fl. Derfor maa der have været — og 

 der findes vel endnu — en Indvandring til Sydgrønland af sydlige Planter, saa 

 vel fra Øst som fra Vest, der maa komme over Havet til trods for de store Af- 

 stande. 



De »naturlige« Midler, som Planter kan benytte til at komme over store 

 Havstrækninger, er Vind, Strømme og Trækfugle. For alle tre, især for de to 

 første, er her Vanskelighederne meget store. Dette viser sig bl. a. i den store 

 Forskel, der er paa Islands og Grønlands Flora. Flere af Islands særlige Arter 

 vilde sikkert kunne trives i Grønland, og alle Sydgrønlands særlige Arter vilde 

 uden al Tvivl ogsaa paa Island kunne finde Steder, der tiltalte dem, hvis de kunde 

 komme derover. Og lignende, om end ikke saa talrige, Eksempler vilde kunne 

 hentes fra Grønlands og Baffins Lands Floraer. Derfor har man ogsaa ret natur- 



D* 



