52 ALMINDELIG OVERSIGT 



ligt rejst det Spørgsmaal, om der ikke tidligere har været lettere Adgang til Grøn- 

 land. Det kan anses for temmelig afgjort, at der en Gang har eksisteret en Land- 

 forbindelse fra Nordevropa over Færøerne, Island til Grønland, af hvilken den 

 undersøiske. Ryg paa denne Strækning er en Rest. Og ligeledes har der, maaske 

 samtidigt, gaaet en Landbro over Davis Stræde. Ligeledes ved vi, at der, saa vel 

 i Grønland som især i de tilgrænsende Dele af Amerika, har fundet meget betydelige 

 postglaciale Niveauforandringer Sted. Men Geologerne synes nu at være enige 

 om, at den østlige Landbro ikke kan have eksisteret i postglacial Tid, end ikke 

 som Ørækker, og om Broen over Davis Strædet ved vi endnu saa godt som intet. 

 Derfor er Forklaringen af det sydligste Kontingents Nærværelse i Grønland det 

 sværeste Problem i Grønlands Plantegeografi. Fordi ingen anden Udvej 

 kendes, maa vi indtil videre antage, at Hovedmængden af dette store Kon- 

 tingent er indvandret ad »naturlige« Veje over Havet. For enkelte Arter kan det 

 synes rimeligt, fordi deres spredte og sjældne Forekomst kan tyde paa en helt 

 tilfældig Indvandring, navnlig saadanne, der ikke kan sætte Frugt her og derfor 

 i særlig Grad synes fremmede her, f. Eks de fleste Vandplanter. 



Planternes biologiske Forhold. De forskellige fysiske og kemiske Egen- 

 skaber ved Jordbunden, som betinger Plantevæksten, er i Grønland væsentlig 

 som i andre Lande. Det bliver her Landets Plads paa Jordkloden, Klimaet, der 

 faar den afgørende Betydning. Ikke Vinter klimaet, thi der er Lande med koldere 

 Vintre, som dog har rigere Vegetation, men Klimaet i Vegetationsperioden. Denne 

 er kort, og Temperaturen i den er lav. Begge Forhold udjævnes dog i Landets 

 nordligere Dele noget af Polarsommerens lange Dag. 



Almindeligvis venter man Trævækst, hvor Luftens Middeltemperatur i 

 Aarets varmeste Maaned er mindst 10° C. Saa høj en Jnlitemperatur kendes ikke 

 fra nogle af de grønlandske Stationer, men der findes maaske dog saadanne Pletter 

 i Julianehaab Distrikts Fjordegne. Her finder vi i alt Fald smaa Træer eller store 

 Buske (Birk og Røn). Her samt længere nordpaa findes der Kratbuske, som indtil 

 Mandshøjde rager op over Jorden (Pil, El og til dels Birk). Oprette Pilekrat naar 

 paa Vestkystens luneste Steder helt op til over 72° n. Br. ; de synes at kræve en 

 Julitemperatur paa 7° C. Ellers er Planter med forveddede Skud lave eller ned- 

 liggende Smaabuske. Artsantallet af dem er ret stort (over 7 °/ ), og deres Betyd- 

 ning i Plantedækket er stort. De fleste er stedsegrønne. Nogle faa naar op til 

 det højeste Nord. 



Af det andet Yderpunkt i Livsformernes System: de enaarige, der i Løbet 

 af een Vegetationsperiode tilendebringer Udviklingen fra Frø til Frø igen, er ogsaa 

 Antallet meget ringe, nemlig 2—3 °/ , hvorhos maa bemærkes, at nogle af dem 

 endda temmelig sikkert er akklimatiserede, fremmede Arter. Alle hører til de syd- 

 lige Typer, og kun to enaarige Arter har en nogenlunde stor Udbredelse højt op 

 langs Kysten (Koenigia og Montia), Hele Resten, næsten 90 °/ , er fleraarige 

 Urter og af dem er de allerfleste saadanne, hvis overvintrende Knopper ligger i 

 Jordskorpen eller kun i ringe Grad hævet over den (Jordskorpeplanter og 

 Jordf ladeplanter). 



