ALMINDELIG OVERSIGT «55 



at konkurrere om Pladsen, hver er henvist til sig selv. Paa blod Bund træffer vi 

 her et Udvalg af de mest noj somme og haardføre Urter, faa forkrøblede Dværg- 

 buske, og paa stenet Bund er det kun Laver, der kan gore Begyndelsen til at 

 »klæde Fjældet«. Lykkes det Planterne at bide sig fast og overvinde de første 

 »Barneaar«, saa bliver de til kraftige Tuer, de gamle visne Blade bliver siddende 

 uden at raadne omkring deres Grund, og i Læ af Tuen kan der saa komme Smaa- 

 kravl af egen Udsæd eller andet, der flyver hid, Mos og Lav, og efterhaanden, 

 d. v. s. efter Aarhundreder, gaar Fjældmarksvegetationen over i andre Samfund, 

 varierende efter de lokale Forhold. 



Lyngheden fremkommer, hvor Bunden er forholdsvis tor. Den er karak- 

 teriseret ved et ret stort Antal Smaabuske, først og fremmest Revling, Rype- 

 lyng, Alperose, Fjældpryd, Enebær, Pilearter og Dværgbirke. Længere nord- 

 paa mangler Enen, og i Stedet træffes den smukke Firkantlyng, der ogsaa højt 

 mod Nord vinder Overtaget over Revling. Mellem Lyngen er der Urter, Græsser 

 og Frytle, Mosser og Laver, og pletvis kan de være mere fremtrædende end Lyn- 

 gen, saa at man kan tale om Græs h eder, Lav- eller Mo s h ed er. 



Er Bunden derimod vandret og- Aflobet vanskeliggjort, saa at Vandet stag- 

 nerer, saa faar en Del af Mosserne absolut Overtag og svulmer op til dybe, bløde 

 vanddrukne Puder. Urterne og Lyngen er der vel endnu, men betyder mindre. 

 Vi har da Moskærenes vidt udbredte Samfund. 



Hvert Sted har sin fremherskende Vind, og hver fremspringende Knold giver 

 et Læsted, hvor visne Blade, Støv og Fro samles om Sommeren, Sne om Vinteren. 

 Hvis nu Stedet tillige hurtig kan blive snebart om Foraaret og ligger gunstigt for 

 Solen om Sommeren, og heller ikke mangler Tilgang af friskt, ikke stagnerende 

 Vand, saa udvikles her en Urteli, et broget Samfund, hvor saftige Urter bliver 

 dominerende. Tillige bliver Stedet Hjem for de kælnere, sydligere Arter, som 

 vedkommende Lokalflora kan have. - - I det sydligste Grønland er saadanne 

 Urtelier ikke smaa Pletter, men vidtstrakte Arealer og mere varierende. Nogle 

 har mere Karakteren af Græsenge eller Græsmarker. 



Krattene findes i det nordlige Grønland kun langs Vandlob med friskt, 

 næringsrigt Vand og hvor der ellers raader lignende Forhold, som betinger Urte- 

 lierne, hvis Urter ofte danner Bundvegetationen i dem. Her er det kun Pilekrat, 

 sydligere kommer ogsaa Ellekrat, og i Julianehaabs gunstigste Fjordegne finder vi 

 tilsvarende større og højere Krat, Smaaskove af Birke. 



En tæt Vegetation, overvejende af Græsser, fremkommer overalt, hvor Jor- 

 den ved Menneskers Færd er rigelig godet. Gødningen hæmmer Hedevegeta- 

 tionen og fremmer de allerfleste Standplanter samt bestemte Græsarter, for- 

 skellige efter Breddegraden. En tilsvarende »kunstig« Frodighed findes ogsaa un- 

 der Fuglefjældene samt i det sydligste paa de gamle Nordboeres tidligere Hjemme- 

 marker. 



I de store Elve og store Søer er der som Regel slet ingen Plantevækst, fordi 

 Vandet om Sommeren er for koldt. I de smaa Vandpytter, der ikke tørrer helt 

 ud, finder vi, selv oppe paa høje Bredder, et fattigt Samfund af ægte Vand- 



