ALMINDELIG OVERSIGT 57 



sager under Glas, i Sydgrønland tillige paa Friland, og i det sydligste Distrikts 

 frodige Egne kan næsten alle danske Køkkenurter med Fordel dyrkes paa Friland, 

 deriblandt den vigtigste af alle: Kartoflen. 



Lyngen kar overalt Betydning paa mangfoldig Vis: til Tag, Sengeunderlag, 

 dog mest som Sommerbrændsel. Ogsaa Ris af Pil og Birk samles og stakkes til 

 Tørring for Vinteren, og i Julianehaab Distrikt skoves der skaanselsløst i Birke- 

 skovene«. I hele det koloniserede Grønland betyderTørv mest som Brændsel. Den 

 er altid gravet, uden anden Forarbejdning end Tørring, og bestaar snart blot af 

 Lyngskjold, snart af en let og porøs Mostørv. Hvor Tørven mangler, kan Spæk- 

 lampen som Varmekilde ikke undværes. Til Husbygning bruges helst den mere 

 sammenhængende Græstørv, der ofte maa hentes langvejs fra. Kap York- 

 Stammen har, tvunget af Nødvendigheden, omtrent maattet emancipere sig fra 

 Hustørven og lært sig at nøjes med Sten alene. 



Morten P. Porsild. 



GRØNLANDS DYREVERDEN 



Undersøgelsens Historie. Intet andet arktisk Land er i zoologisk Henseende 

 saa godt kendt som Grønland. Oplysninger om Dyrelivet er givet allerede af 

 H. Egede, ja selv »Kongespejlet«, et Værk fra Midten af 13. Aarhundrede, 

 indeholder en Del Bidrag til Grønlands Zoologi. Det første virkelig videnskabe- 

 lige Værk er dog Otto Fabricius: Fauna Groenlandica 1780. Otto Fabricius er 

 et typisk Eksempel paa den Alsidighed, der prægede akademisk uddannede Men- 

 nesker — uden Hensyn til Livsstilling — i 2. Halvdel af 18. Aarhundrede. Denne 

 Periode er præget af Linné og af »Oplysningstiden«; Fabricius var stærkt paa- 

 virket af Linné, saa at han, skønt Præst, altsaa ikke Naturforsker af Fag, har 

 kunnet skrive et Værk, der endnu efter næsten 150 Aar ikke har mistet sin Værdi. 

 Han var 1768 — 73 Præst i Frederikshaab, hvorfor hans Bog især handler om 

 Dyrelivet i Omegnen af denne Koloni; den indeholder 468 Arter, hvoraf adskil- 

 lige var nye for Videnskaben. 



I den første Tid efter Fabricius er der næppe foretaget nævneværdige Ind- 

 samlinger i Grønland; men i 1830 søgte den daværende zoologiske Professor 

 J. Reinhardt — der sikkert er en af de mest energiske Museumsmænd, vi nogen- 

 sinde har haft — at bringe nyt Liv i Undersøgelserne, idet han tænkte paa at 

 samle Materiale til en ny Udgave af Fabricius' Bog, der i det nævnte Aar var 

 50 Aar gl. Han sendte Embedsmændene i Grønland Opfordring til energisk at 

 samle ind, og det lykkedes virkelig at faa flere stærkt interesseret, især C. Hol- 

 bøll, som lige til sin Død 1856 hjemsendte betydelige Samlinger, der for ad- 

 skillige Arters Vedkommende var saa store, at en Del kunde bruges til Bytte- 

 materiale med fremmede Museer og saaledes ogsaa indirekte kom Museet til Nytte. 

 Siden da er den zoologiske Undersøgelse af Grønland aldrig gaaet i Staa: naar 

 der ikke har været foretaget Indsamlinger, er det forhaandenværende Ma- 



