66 ALMINDELIG OVERSIGT 



en Længde af henimod 20 Meter og er mærkelig ved sit store, fortil lige afskaarne 

 Hoved, og ved aldeles at mangle Tænder i Overmunden. Til Gengæld er Under- 

 munden forsynet med en Række drabelige Tænder. Man skulde tro, at et Dyr 

 af en saadan Størrelse havde Vanskelighed med at skaffe sig Føden, saa at den 

 — i Lighed med saa mange andre Rovdyr — holdt sig enkeltvis; men dette er 

 ikke Tilfældet. Tværtimod kan den forekomme i Flokke til op paa hundrede 

 Individer. Kaskelotten lever i alle Verdenshavene og ernærer sig for en stor Del 

 af Kæmpeblæksprutter, hvoraf man kan finde Rester — Næb og Sugekopper — 

 i dens Mave. At Blæksprutterne ikke altid godvillig finder sig i at blive ædt, 

 fremgaar af, at Kaskelotterne paa deres Hud kan have dybe Mærker af Blæk- 

 sprutternes Sugeskaale. (Ogsaa en anden blæksprutteædende Hval, Næbhvalen 

 eller Doglingen [engelsk: Bottlenose], Hyperoodon rostratus Pontoppidan, kan 

 findes ved Grönland, den bliver kun halvt saa stor og mangler Tænder ogsaa 

 i Underkæben.) 



Spækhuggeren (Orca gladiator Bonnaterre), berygtet for at kunne angribe 

 selv de største Bardehvaler, er ret almindelig ved Vestgrønland; ogsaa den fra 

 Færøerne velkendte Grindehval (Globiceps nielas Traill) kan forekomme, om eng! 

 sjældent. 



Alle de her nævnte Tandhvaler er dog uden virkelig økonomisk Betydning; 

 kun Fangsten af Hvidfisk (Delphinapterus leucas Pall.) og Narhval (Monodon 

 monoceros L.) (Fig. 46) er stadig meget vigtig. Hvidfisken (ogsaa kaldet Hvid- 

 hvalen) har Navn efter sin ofte helt hvide Hud, der baade i raa og tilberedt Stand 

 er en stor Lækkerbidsken (mdtak). Den er ved Vestgrønland den mest almin- 

 delige Hval; om Vinteren trækker den i store Flokke mod Syd, om Sommeren 

 gaar den nordover igen. Længden kan blive ca. 6 Meter. Paa lignende Maade 

 lever Narhvalen, hvis Han har en lang, fremadrettet, snoet Tand, der kan naa 

 en Længde af indtil 2 1 / 2 Meter. Tanden sidder i den venstre Kæbeside; men i 

 meget sjældne Tilfælde kan der tillige være en i højre Side. Nu bruges Tanden 

 som Elfenben; i ældre Tider (til ind i 18. Aarh.), da man ikke kendte dens 

 virkelige Oprindelse, troede man, at den stammede fra det opdigtede Fabeldyr 

 Enhjørningen og tillagde den derfor alle Slags overnaturlige Egenskaber som 

 Middel mod Sygdom og andet ondt. Naar f. Eks. de danske Arvekongers Kro- 

 ningsstol paa Rosenborg for en stor Del er af »Enhjorninghorn«, maa man sik- 

 kert derfor ikke blot opfatte den som lavet af et for sin Tid meget kostbart Ma- 

 teriale, men tillige i Fantasien tillægge den forskellig overnaturlig Betydning. 

 Om den økonomiske Værdi af Fangsten af Hvidfisk og Narhval se S. 101 f. og 109 f. ■ 

 samt Skildringerne af de enkelte Handelsdistrikter. 



41 af de i Landet ynglende 52 Arter Fugle er Vade- eller Svømmefugle og 

 altsaa knyttet til Havet. Som i andre arktiske og halv-arktiske Lande yngler 

 mange Arter i Fuglefjælde. 



Størst Betydning har Ederfuglen (Fig. 55) (Somateria mollissima L.), idet 

 baade Kød, Æg, Skind og Dun er vigtige Artikler. Den alt for stærke Jagt har 

 dog i høj Grad indskrænket Antallet af Individer, saa at Udbyttet stadig bliver 



