ALMINDELIG OVERSIGT 67 



mindre og mindre (se S. 111 og navnlig under forskellige af Handelsdistrik- 

 terne). 



En nær Slægtning af Ederfuglen, men noget sjældnere, er Konge-Ederfuglen 

 {Somateria spectabilis L.) (Fig. 56), hvis Han udmærker sig ved sin store røde, 

 sortkantede Næbpukkel. Af andre Ænder kan nævnes den ogsaa i Danmark 

 velkendte Havlit (Pagonetta glacialis L.) og vor almindelige Graa-And (Anas bos- 

 cas L.); men de er for faatallige til at have økonomisk Betydning, og det samme 

 gælder Græssene. 



Af Maager findes en Del Arter; de almindeligste er Graamaage (Larm glau- 

 cus), Hvidvinget Maage (Lams leucopterus Faber) og Tretaaet Maage eller Ride 

 (Larus tridactylus L., gronlandsk: tâterâK) (Fig. 62), der alle udgør en væsentlig 

 Del af mange Fuglefjeldes Beboere. Skarven (Phalacrocorax carbo L.) er mange 

 Steder almindelig; den yngler øverst oppe paa Fuglefjeldene og bor aldrig sam- 

 men med andre Fugle. Mallemukken (eller Stormfuglen, Fulmarus glacialis L.) 

 er den første af alle grønlandske Fugle, der byder den rejsende Velkommen til Lan- 

 det; den kan enkeltvis eller i mindre Flokke træffes saa langt til Søs, at man 

 overhovedet ikke kan se Land. En enkelt Terneart, Havterne (Sterna macrura 

 Naum.) (Fig. 61) er meget udbredt. 



En af de interessanteste grønlandske Fugle var — indtil 1815, da den sidste 

 blev skudt — den store Gejrfugl (Alca impennis L.). Ved sine altfor korte Sving- 

 fjer paa Vingerne var den aldeles ude af Stand til at flyve, hvilket naturligvis i 

 høj Grad bidrog til at gøre den til et let Bytte og altsaa medvirkede til dens 

 Udryddelse. Den havde ikke fast Bolig i Grønland, men kom aarlig som Træk- 

 fugl. Dens nære Slægtning Alken (Alca torda L.) (Fig. 59) er meget almindelig 

 paa Fuglefjeldene; det samme gælder andre Alkefugle: Lunde eller Søpapegøje 

 (Fratercula arctica L.) med et meget højt, sammentrykt, rillet Næb, Tejsten (Cep- 

 phus grylle L) og (Fig. 58), Lomvien (eller kortnæbbet Tejste, Uria arra L.) 

 (Fig. 57), som skal være Grønlands almindeligste Fugl, og den lille Alkekonge 

 (Arctica alle) (Fig. 60). Den økonomiske Betydning af disse Fugle findes nær- 

 mere omtalt under de forskellige Handelsdistrikter 



At give ncgen fuldstændig Liste over Fiskene er uden Værdi paa dette Sted, 

 da ikke mange af dem har økonomisk Betydning. Den største er Havkalen 

 (Somniosus microcephalus Schneider) (Fig. 67), som Regel 4 Meter lang. Den 

 findes vistnok overalt ved de grønlandske Kyster, og den er meget let at fange; 

 Aadsler lugter den paa stor Afstand, saa at disse er gode som Lokkemad. løvrigt 

 æder den omtrent alt, der kommer indenfor dens Rækkevidde, lige fra Helle- 

 flynder til Smaadyr, som Koraller og Søanemoner. Graadigheden grænser til det 

 fabelagtige; i en enkelt Havkai fanget ved Island blev fundet en Sæl, saa stor 

 som en Okse, og 14 Torsk, og det berettes, at Havkale, som kastes i Vandet efter 

 at være sprættet op og have faaet Leveren skaaret ud, ikke har været mere med- 

 taget af deres Saar, end at de straks igen kan bide paa Krogen. Til Trods for 

 deres Graadighed haves der dog ikke noget Eksempel paa, at de har angrebet 

 Mennesker; ved Hvalfangsten kan en Spækflænser godt falde i Vandet midt i 



E* 



