68 ALMINDELIG OVERSIGT 



en Flok Havkale, der er lokket til af den døde Hval, og alligevel kan han blive 

 fisket uskadt op. Den meget fede Lever er en vigtig Handelsvare, idet der koges 

 Tran af den; andre Dele af Hajen har ikke nævneværdig Betydning, idet Kø- 

 det kun sjældent spises. Dog er dens Kød i tørret Tilstand et vigtigt Hunde- 

 foder. Forsøg paa at garve Skindet til Læder synes i hvert Fald foreløbig ikke 

 at have ført til et brugeligt Eesultat. Om Udbyttet af Fangsten S. 115 og 

 121 samt de forskellige Handelsdistrikter. (Se ogsaa Fig. 66.) 



Helleflynderen (Hippoglossus vulgaris Flem.) (Fig. 65) findes ved Syd- 

 grønland; den er hvid paa Undersiden og kendes derved straks fra den noget 

 mindre Hellefisk (Reinhardtius hippoglossoides Walb.) (Fig 64), som paa Blind- 

 siden er mørk. Hellefisken lever paa dybt Vand (ca. 500 M. og mindre) i de kolde 

 Fjorddyb; den er meget efterstræbt paa Grund af sin overordentlige Fedme og 

 fanges i de senere Aar fra et Antal Fiskeristationer (jvf. S. 114). Bedst bliver 

 Kødet ved Røgning efter at være saltet; i fersk Tilstand er den vanskelig at 

 koge, da Kødet ved sin umaadelige Fedtrigdom let gaar aldeles fra hinanden. 



Torsk (Gadus callarius L.) (Fig. 68) er almindelig udbredt; Ovak'en (Gadus 

 ovak) (Fig. 69) er en særlig grønlandsk Form, der maaske er en selvstændig Art, 

 men i hvert Fald staar den aim. Torsk overordentlig nær. 



Lodden (Mallotus villosus O. Fr. Müll.) (Fig. 73), i Grønland: Angmag- 

 ssat, horer til Laksefiskene, men ligner ikke desmindre baade i Udseende og 

 Størrelse (ca. 15 cm) en lille Sild (hvorfor den ofte i Norge kaldes Sildelodde). 

 Navnet Lodden kommer af, at Hannen i Forplantningstiden (Foraaret) har en 

 lang laaden Stribe hen ad Siden, dannet af ejendommeligt omdannede Skæl. 

 Om Foraaret kommer den i saa uhyre Stimer ind til Kysten, at den ligefrem 

 kan øses op af Vandet (og tørres til Vinterforraad, se Indledningen S. 116 og Fig. 

 72); mere indirekte, men mindst lige saa stor Betydning har den ved sin sam- 

 tidig at lokke uhyre Mængder af større Fisk efter sig, især Torsk (hvorfor det 

 store Vaarfiskeri i Finmarken kaldes Loddefisket, skønt det slet ikke gaar ud 

 paa at fange Lodde). Laks er omtalt ovenfor ved Ferskvandsfiskene. 



Rødfisken (Sebastes marinus L.) (Fig. 70), der nærmest ligner en stor, lak- 

 rød Aborre, lever paa 150 — 450 M.s Dybde og fanges en Del Steder, især ved 

 Frederikshaab ; ogsaa Ulke (Cottus scorpius L.) (Fig. 74) og Stenbider (Cyclo- 

 pterus lumpus L.) spises. Om de forskellige Nyttefiskes økonomiske Betydning, 

 saavel som Føde for de indfødte og deres Husdyr, som til Udførsel, se S. 113- — 17 

 og under de forskellige Handelsdistrikter. — 



Af hvirvelløse Dyr findes i grønlandske Farvande et stort Antal; her kan 

 kun nævnes enkelte Former, der af en eller anden Grund er interessante. Krebs- 

 dyrene er langt den talrigste Gruppe; der er baade Rejer, Krabber, Eremitkrebs 

 og Smaakrebs. De fleste af de Rejearter, der lever paa lavt Vand mellem Algerne, 

 ligner stærkt vor danske Roskildereje; en enkelt Art, Sclerocrangon horeas Phipps, 

 som findes næsten overalt, kan blive ca. 14 cm. lang, altsaa rigelig saa stor som 

 en Krebs, men spises alligevel ikke, da Kødet skal være meget tørt (mærke- 

 lig nok maa den heller ikke være tiltalende for Snyltere; thi medens de 



