ALMINDELIG OVERSIGT 69 



andre Rejer ofte er befængt med Snyltere af forskellig Art, er denne altid fri 

 derfor.) 



Den store grønlandske Krabbe Chionoecetes Opilio 0. Fabr. er stedvis temme- 

 lig almindelig, men lever som Regel kun paa dybt Vand. Otto Fabricius har 

 1788 givet en Beskrivelse af den, hvoraf nedenstaaende uddrages, da det synes 

 ikke uden Interesse: »Hunnen heder Tessiok o: den som ledes ved Haanden, 

 af den Skik, at Hannen i Parretiden ligesom forer hende ved Haanden. Man seer 

 da, at Grønlænderne ere sindrige nok med deres Navngivelser. Den nærer sig 

 baade af levende og døde Fiske; de forste veed den behændig at lure sig paa, 

 naar den sidder skiult i Tangen, hvor den gerne holder til under de store Tarre- 

 Blade. Ogsaa kan den fortære de bruskskallede Dyr. Vel er den seen til Fods, 

 men naar den seer noget Bytte, kan den forunderlig giore Spring med sine lange 

 Been, ja vel indhente og omsider overraske en ung Ulk. I Parretiden anstiller 

 den artigt Optog med sin Mage, da begge knibe deres Saxe sammen, og Hannen 

 forer sin Hun ved Siden og noget for sig, ligesaa højtidelig, som en Cavalier sin 

 Dame. Saaledes sees de spadsere i Soelskin langs Strandbredden. Den spises 

 kogt baade af Grønlænderne og de danske Colonister. Jeg har ofte selv nydt 

 den, som en velsmagende Spise, der havde den samme Smag som Taske-Krab- 

 ben. — Grønlænderne fange den med nogle smaa Fiskestikkere eller Lystre, 

 giorte af hagede Søm eller udstrakte Fiske-Kroge, bundne fast til en lang Stang, 

 hvormed de igiennemstinge den, naar de i klart Veir og stille Hav, enten af deres 

 smaa Baade eller fra Strandkanten, see den paa Hav-Bunden.« — Af Krebs- 

 dyrene maa desuden fremhæves den røde Dybhavsreje (Pandalus borealis Kr.), 

 som er mærkelig ved i levende Live at være blodrød. Den lever kun paa dybt 

 Vand og kan blive meget stor, af Størrelse med vor Krebs. I Grönland fanges 

 den ikke, men har Betydning ved stedvis at være Hovednæringen for Hellefisken. 

 (I Norge derimod er den Genstand for et vigtigt Fiskeri og kan ofte faas i Kø- 

 benhavn under Navnet »Norske Rejer«). En Mængde Krebsdyrarter er Snyl- 

 tere; saaledes findes en flere Centimeter lang Art (Lernæopoda elongata Grant) 

 ofte fæstet i Havkalens Øje, og Hvallusene (Cyamus) kan i tusindvis æde sig 

 Gruber i Hvalernes Hud. 



Af de talrige Bløddyr har ikke mange nævneværdig Betydning; kun Kam- 

 muslingen (Pecten islandicus 0. Fr. Müll., i Grønland kaldet Østers) og Blaa- 

 muslingen (Mytilus edulis L.) spises, og Kammuslingen skal endog efter sag- 

 kyndiges Mening være finere i Kødet end den evropæiske Østers. De svøm- 

 mende Vingesnegle, Clione limacina Phipps, der er rød, og Limacina arctica, der 

 er sort, findes i talløse Skarer i det kolde Polarvand og udgør en væsentlig Del 

 af Grønlandshvalens Næring. 



Mellem Pighudene bør Søpindsvinet (Strongylocentrotus droebachiensis 0. Fr. 

 Müll.) fremhæves. Paa visse Steder forekommer det i saadanne Mængder, at 

 det fuldstændig kan fylde Skraberen; fra en Baad kan man paa lavt, gennem- 

 sigtigt Vand se Bunden paa kilometerlange Strækninger helt dækket af dette 

 Dyr. Undertiden spises det. 



