76 ALMINDELIG OVERSIGT 



i Huset, sintrer det sammen og bliver tæt og fast. Briks og Husgang er som i 

 Tørvehuset, men ogsaa her bygget af Sne. 



Til midlertidigt Ophold bygges et saadant Snehus af to Mand paa et Par 

 Timer. Skal det bruges som permanent Vinterhus, gøres det større og omhyg- 

 geligere. Ofte bygges flere sammen fra en fælles Husgang, og indvendig beklædes 

 de med Skind, der hænger paa Pinde i saa stor Afstand ud fra Snevæggen, at 

 Luftlaget dér kan isolere Snemuren mod Varmen fra Husets Lamper. Saadanne 

 Snehuse er almindelige i arktisk Amerika, i Grønland bruges de kun midlertidig, 

 nu kun af Polareskimoerne; Vestgrønlænderne har glemt at fremstille dem, men 

 at de har brugt dem tidligere, viser de talrige Fund af store Benknive til Ud- 

 skæring af Sneblokkene. De forekommer almindeligt paa gamle Hustomter helt 

 ned til Polarkredsen. 



Størrelse. I de tyndere befolkede nordlige Dele af Landet bygges Husene 

 saa smaa, at kun en eller højst to Familier finder Plads derinde. Men i de tættere 

 befolkede Egne i det sydlige Vestgrønland og ved Angmagssalik byggedes der 

 store Huse til talrige Familier. Dels tvang Konkurrencen til nogen Økonomi- 

 sering med Lys og Varme, men tillige var det her sociale Grunde, der gjorde 

 Udslaget. Man maatte forene sig om Fællesforetagender, Hvalfangst f. Eks., 

 men navnlig var det ved Fangstfordelingen nødvendigt at begrænse sig til det 

 enkelte Hus. Ved at bo i de store Fælleshuse, mistede de enkelte Familieover- 

 hoveder noget af deres Uafhængighed . I alt Fald med Hensyn til Husets Istand- 

 sættelse, Indflytning og Udflytning maatte man underordne sig Fælleshusets 

 mest ansete og indflydelsesrige Mand. De andre var derfor oftest knyttede til 

 ham ved Familiebaand, hans Sonner eller Svigersønner, eller det var hans »Kli- 

 enter«, som stod i et vist Afhængighedsforhold til ham for modtagne Haands- 

 rækninger. I Fælleshuset ejede forøvrigt hver enkelt sin Del af Træmaterialet. 



Ved Berøring med den evropæiske Kultur undergaar Husene betyde- 

 lige Forandringer. Adgangen til Træ bliver lettere, først til Tag, saa til Briks 

 og Døre, saa til indvendig Panel i halv eller hel Højde, dernæst til Gulv og Loft, 

 og til allersidst bliver Husene af dobbelt Bræddeklædning med Isolationslag 

 imellem. Der kommer Kakkelovne og Tranlamper i Stedet for den baade varme- 

 og lysgivende Spæklampe. Som overalt er Overgangsformerne mellem to Kul- 

 turformer i nogen Henseende uheldigere end Yderpunkterne til begge Sider. 

 Det oprindelige Hus var sundt, fordi det normalt kun benyttedes een Vinter, 

 eller det forlodes i alt Fald om Sommeren, og Taget toges af. Alle Mellemstadier, 

 hvor billige de end kan være, er dog for dyre til at opgives, færre har nu Raad til 

 at holde Telt, og i de permanent beboede Huse hober det uundgaaelige Snavs 

 sig op og kan aldrig fjernes ordentligt, og Tuberkulose og andre Sygdomme trives 

 frodigt i dem. Først naar Velstanden tillader at lave det gennemførte Træhus, 

 helst med i det mindste e t særligt Kogerum, og Kulturen er steget til storre Sans 

 for Renlighed, bliver Forholdene atter gode. 



Beskrivelser af de forskellige Overgangstyper fra Vestgrønland findes i Bd. I 

 under Behandlingen af Egedesminde, Ü man ak og Upernivik Distrikter, i Bd. II 



