ALMINDELIG OVERSIGT 87 



paa Menneskers Vis, er voldsom, men dog ret velvillig overfor modige og stærke, 

 men efterstræber fremdeles Kvinder, der ved at stirre paa Maanen eller opholde 

 sig for meget i Maanelys, kan blive besvangrede. 



Det overnaturlige giver sig ikke til Kende for alle, men kun for Folk med 

 særlige Evner. Man kan være nalussaerûtoK, (ikke uvidende o: synsk) eller imåi- 

 пак ingitsotc (en ikke blot saaledes o: usædvanlig). Eller ved aarelang Forbe- 

 redelse og Paakaldelse af tôrnârssuk kan man opnaa at blive Aandemaner 

 (angäko/c). Man faar da et Antal Hjælpeaander (tomat) af forskellig Styrke at 

 raade over. Aandemanerens Forretninger er mangfoldige. Han skal afhjælpe 

 saavel den enkeltes som Samfundets Mangler, skaffe ufrugtbare Kvinder Børn, 

 skaffe godt Vejr, hidskaffe røvede Sjæle eller istandsætte beskadigede, helbrede 

 indvortes Sygdomme overhovedet, foretage Rejser til Maanen for at faa Indblik 

 i Fremtiden eller ned til Underverdenens Kvinde for at formilde hende, saa hun 

 giver Sodyrene fri, bekæmpe Angreb fra onde Aander og Hekse o. s. v. Han paa- 

 ser ogsaa, at Leveregler overholdes og paataler Forsyndelser herimod og bliver 

 saaledes Samfundets Moraldommer. Hans Virksomhed indledes med at hans 

 Hænder bindes paa Ryggen, hans Hals til Knæene, derefter slukkes Lamperne, 

 og i Mørket høres saa hans Tromme, Hjælpeaanderne kommer o. s. v. I denne 

 Tilstand farer han af sted paa de lange Rejser til Maanen eller Underverdenen. 



Mens Angakokken har faaet sine Evner paa korrekt og anerkendt Maade 

 af tôrnârssuk og altsaa normalt er til Samfundets Gavn, er der Hekse eller Hekse- 

 mestre (Uisîtsut), som af en ubekendt ond Magt har faaet overnaturlige Evner 

 til at skade de enkelte eller Samfundet. De virker blandt andet ved at udsende 

 en tupilak, en Slags lavet Dukke, oftest i et Dyrs Lignelse. Efter at den ved Be- 

 sværgelser har faaet sine farlige Egenskaber, udsendes den, antager saa ved- 

 kommende Dyrs rigtige Skikkelse og gør nu Fortræd. Naar Angakokken har 

 opdaget en saadan Samfundsfjende, foranlediger han, at denne bliver dræbt. 



Et Menneske, der paa Grund af Forurettelse helt unddrager sig Samfundet, 

 bliver Eneboer (fcivito /ъ). Han træder i Forbindelse med onde Magter, faar 

 evigt Liv og andre overnaturlige Evner, men betragtes og frygtes som Samfunds- 

 fjende. 



Almindelige Mennesker maa overfor det overnaturlige iagttage et vidtløftigt 

 og ofte meget generende System af Leveregler. Man kan paakalde de gode 

 Aander, og man kan værge sig mod Farer ved Trylleformularer. Disse maa 

 være erhvervede for Betaling og har kun Værdi for Ejeren, ikke længere for den, 

 der solgte dem. Ligeledes har man Amuletter mod ondt og Fare, enten paa sin 

 Krop, f. Eks. et Stykke af ens egen Navlestreng, en Spyflue fra en Grav, et Ravne- 

 hoved eller lignende eller de skjules i Kajak eller Konebaad. 



Vort Kendskab til den gamle Religion er hovedsagelig uddraget af Sagnene, 

 men meget af den er endnu bevaret i det grønlandske Folk i Form af Overtro, 

 og noget har delvis skiftet Karakter, paavirket af kristelige Forestillinger. 



Om Sproget se Indl. S. 135. 



