100 ALMINDELIG OVERSIGT 



milde Vintre hele Tiden. I Maj eller, ved den nordlige Del af Vestkysten, i Juni, 

 vender Flokkene tilbage i mager Stand, fulgt af deres Unger, i Reglen jagende 

 angmagssat (Lodder). Naar disse forsvinder fra Fjorde og Kyster, folger Sort- 

 siden med for atter at komme tilbage i August— September. 



Sortsiden laver ikke Aandehuller, men holder til i de store Vaager, som 

 holdes aabne af Strømmen. Dækkes Vandet helt af Is, holder den sig borte. Om 

 dens Træk ved de enkelte Kolonier henvises til Distriktsbeskri velsen. 



Dens Skind spiller en stor Rolle for Grønlænderne, idet det særligt egner 

 sig til Saaleskind, Kajakskind, Vandskind, farvede Skind og til Klæder (Blaa- 

 siden). Den dræbes af Grønlænderne i stor Mængde, særligt paa den sydlige Del 

 af Vestkysten, hvor den giver nogle af de væsentligste Bidrag til Vinterfangsten. 



Remmesælen (Phoca barbata), grønlandsk ugssuk (Fig. 43), findes ved saa 

 godt som alle Grønlands Kyster, men faatallig i Forhold til de ovennævnte Sæler, 

 den optræder mest spredt og ikke i store Flokke. Den synes talrigst ved den 

 sydlige Vestkyst, hvor den indfinder sig om Foraaret med Storisen samt paa 

 den nordlige Del af Vestkysten, særlig omkring NfigssuaK. Den holder sig helst 

 til Isen, men findes ogsaa nær Land og inde i Bugter. 



Efter Hvalrossen er den den største Sælhund i Grönland. Dens Skind er 

 meget søgt til Konebaadsbetræk, og desuden benyttes de unge Dyrs Skind til 

 Forarbejdelse af de til Fangsten fra Kajak uundværlige Kobberemine, der 

 bruges som Line imellem Harpunen og Fangeblæren samt til Surringer paa Kajak, 

 Konebaad og Slæde. 



Klapmydsen, Blæresælen (Cystophora cristata), grønlandsk natserssuak 

 (Fig. 44), er et mere udpræget Havdyr end de ovrige Sæler. Den lever mest langt 

 til Søs, ved de store Drivisflager, og kun to Gange om Aaret nærmer den sig Lan- 

 det. I April kommer den i Flokke ind til den sydlige Østkyst, i Maj— Juni til den 

 sydlige Vestkyst og er paa dette Besøg i velnæret Stand. I Juli forsvinder den 

 igen, men kommer tilbage i August i mager Tilstand og bliver der kun i 3 à 4 

 Uger. Den er af stor økonomisk Betydning for Grønlænderne i Julianehaab 

 og til Dels i Frede ri к s ha ab Distrikt, idet den skydes i Mængde imellem Stor- 

 isens Flager. Naai* der ingen Storis er, fanges den med Harpun eller skydes med 

 Kugle. Den er temmelig farlig at have med at gore; en saaret Han-Klapmyds 

 angriber som oftest. Til Nordgrønland kommer den sent paa Sommeren, men 

 fanges i nævneværdig Grad kun ved Yderøerne, hvor Kajakfærdigheden er størst, 

 saaledes i Egedesminde sydlige Distrikt, ved Kronprinsens Ejland, ved 

 NûgssuaK, NiaKornat og Igdlorssuit i Nordost Bugten. I Disko Bugten 

 fanges enkelte Stykker ved Rodebay og йагкак, men de øvrige Steder er man 

 som Regel bange for at binde an med den. I den indre og nordlige Del af Nordost 

 Bugten kommer den aldrig. 



Den spættede eller spraglede Sæl (Phoca vitulina), grønlandsk Kasi- 

 gicLK (Fig. 45), findes spredt langs Grønlands Kyster, den ses mest enkeltvis, 

 undertiden flere i Følge, men aldrig i storre Flokke. Den lever Aaret rundt i de 

 samme Egne, men undgaar helst Isen. Den fjerdes baade dybt inde i Fjordene 



