ALMINDELIG OVERSIGT 111 



Salget af Sælskind til Handelen har i Sydgrønland været noget nær ens i 

 Perioden fra 1882 til henimod 1910, med de højeste Tal i Halvfemserne. Derefter 

 er Tallet faldet kolossalt, næsten til 1 /ь af det tidligere. Aarsagen hertil er i nogen 

 Grad ringere Sælfangst, men i langt højere Grad stigende Velstand paa Grund af 

 Fiskeriet. Mange Grønlændere har nu Raad til at beholde langt flere af de for dem 

 saa nyttige Skind, end de havde tidligere. 



Salget af Spæk til Handelen er i Sydgrønland lidt tiltagende, fra 4500 Tdr. 

 i 1882—87 til 5080 i 1912—17. Der er Aftagen i Julianehaab Distrikt, hvor Fangst 

 af Sæl er gaaet ned, men den opvejes paa andre Omraader, særlig Fiskeriet (jvf. 

 iøvrigt Tabellen over hjemsendte Produkter, S. 121). 



5) Havkai (jvf. S. 115). Fiskeriet har i Nordgrønland været i betydelig 

 Stigning siden Midten af forrige Aarhundrede og svinger i Ti-Aaret 1910—20 mel- 

 lem 28000 og 35000. I Sydgrønland er det for Tiden i et mægtigt Opsving, sær- 

 lig i Julianehaab Distrikt, hvor det i 1917 — 18 beløb sig til 10612 Stkr., medens 

 de andre Distrikter endnu ikke rigtig har faaet fat. Indhandlingen af Hajlever 

 er stærkt stigende, i Nordgrønland fra 1843 Tdr. i Perioden 1882—87 til 3384 Tdr. 

 i Perioden 1912—17. I Sydgrønland fra 225 til 2313 Tdr., en Stigning, som vistnok 

 er uden Sidestykke. 



Fuglejagten. 



Fuglejagten er af stor Betydning, idet den yder et meget væsentligt Bidrag 

 til Husholdningen, og for flere Arters Vedkommende ogsaa til Beklædningen. 



Ederfuglen (Soinateria mollisima), grønlandsk тиек (Fig. 55), er den vigtigste 

 Fugl for Grønlænderne, idet dens Kød afgiver en yndet Spise, dens Skind sælges eller 

 benyttes til Klæder, dens Dun sælges ved Handelen og dens Æg er meget efter- 

 spurgt som Føde. Paa de isfri Strækninger af Kysten forekommer den i stor Mængde ; 

 den yngler overalt i Grønland, dog sjældent paa den sydlige Del af Vestkysten. 

 Fra Sukkertoppen og nordefter tiltager de ynglende Fugles Antal, idet de sær- 

 lig holder sig til de lave Øer. Omkring Disko og NûgssuaK Halvøen, hvor 

 der næsten ingen Smaaoer findes, er Fuglen vel talrig, men Rugepladserne faa 

 og betydningsløse. Fra 72° Br. og nordefter forekommer den hyppig. I Septem- 

 ber—Oktober vandrer de fleste Ederfugle mod Syd for at overvintre i Sydgrun- 

 land, hvor store Mængder daglig trækker ind i Fjordene om Aftenen og ud om Mor- 

 genen. I April begynder Trækket at gaa nordpaa og varer til Slutningen af Maj. 

 Paa dette Træk flyver de i uhyre store Flokke. 



Ederfuglen skydes af Grønlænderne paa alle Tider, saavel paa det daglige 

 som paa det aarlige Træk, i Yngletiden og endog paa Ynglepladserne. Vidste 

 man ikke bedre, skulde man tro at Grønlænderne lagde an paa at udrydde dem. 

 Hunnen skydes væk fra Æg og Unger. Ungerne skydes længe før de duer til Fode 

 Æg og Dun plyndres fra Reden ikke alene en og to Gange, men ligesaa ofte som 

 Fuglen lægger dem. I Sydgrønland, hvor langt det største Antal skydes, benyt- 

 tes Skindene til Ederdunstæpper, som indhandles ved Kolonierne og giver et godt 

 Udbytte. 



