112 ALMINDELIG OVERSIGT 



Den hensynsløse Jagt, som drives paa Ederfugleu, har bevirket, at de yng- 

 lende Fugles Antal aftager i høj Grad. Det har været forsøgt at indføre Fred- 

 ningsbestemmelser, men saadanne er hidtil strandet paa stærkt modstridende In- 

 teresser i Nord- og Sydgrønland. 



Det Antal Ederfugle, der aarligt skydes i Grønland, anslaas til ca. 150 000. 



Konge-Ederfuglen (somateria spectabilis), grønlandsk siorakitsoK (Fig. 56), 

 minder i Levemaade meget om Ederfuglen. Den vandrer paa lignende Maade, 

 men holder sig i Reglen længere til Søs. I Sydgrønland fanges den i store 

 Mængder. 



Lomvien, af Evropæerne i Grønland i Reglen kaldet Alken (Uria arra), 

 grønlandsk аура (Fig. 57), er den almindeligste Fugl i Grønland, og af stor Be- 

 tydning for Grønlænderne, idet Kødet er en yndet Spise og Skindet med paa- 

 siddende Fjer benyttes til Klæder, medens lose Fjer bruges til Dyner og sælges 

 som Handelsvare. 



Den findes overalt i Grønland, mest paa Havet og kun sjældent dybt inde i 

 Fjordene. Den ruger flokkevis, undertiden i uhyre Sværme, paa Hylderne af 

 stejle Klippevægge (Fuglefjælde) og hyppigt i Selskab med andre Søfugle. Den 

 yngler ikke i det sydligste Grønland, men desuagtet findes der ogsaa her store 

 Flokke om Sommeren. Den er nærmest en Standfugl, men vandrer dog bort fra 

 Nordgrønland, naar Vinteren nærmer sig. 



Rationel Fangst ved Fuglefjældene, som den drives paa Færøerne og Island, 

 finder ikke Sted i Grønland, men der skydes store Mængder, og paa de i Nærheden 

 liggende Bopladser lever Befolkningen praktisk talt af den Sommeren igennem, 

 ligesom der herfra udføres et stort Antal af disse Fugle til andre Distrikter. Med 

 streng Kulde eller Snetykning om Vinteren kommer Lomvien i stor Mængde ind 

 i Grönlands isfri Fjorde, hvor den fanges med Fuglepil, ikke alene af de egentlige 

 Fangere, men af alle, der kan ro i Kajak, ligefra Oldinge til Drenge paa 10 à 12 

 Aar. Enkelte Steder driver flere. Kajakker i Forening en stor Flok helt op paa 

 Land, hvor man kan tage dem med Hænderne, fordi de ikke kan flyve op. Naar 

 Fjordene fryser til, skydes de i Vaager, og naar disse ogsaa fryser til, kan man tage 

 dem med Hænderne, da de ikke kan flyve op fra Isen. Det Antal, der aarligt 

 skydes, anslaas til henimod 100000. 



Søkongen eller Krabbedykkeren (mer guilts alle), grønlandsk agpalia-rssuh 

 (Fig. 60), optræder omtrent som Lomvien, men da den er meget mindre, har 

 Kødet ikke den samme Værdi som Føde betragtet. I Sydgrønland fanges den 

 udelukkende med Fuglepil, da det ikke kan lønne sig at ofre et Skud paa den. 



Tejsten (cepphus gryllé), grønlandsk serfaK (Fig. 58), findes som almindelig 

 ynglende langs alle Grønlands Kyster. Den er Standfugl, saa vidt Isen ikke driver 

 den bort. Den lægger sine Æg i Klippespalter i stejle Fjældvægge eller i Huller 

 mellem lose Sten ved Foden af Fjældene. Den fanges og skydes nærmest som 

 Lomvien, men optræder ikke i nær saa store Mængder, ligesom den ogsaa er langt 

 mindre værdifuld. 



De mange forskellige i Grönland forekommende Maagearter skydes ved 



