ALMINDELIG OVERSIGT 115 



tiden 5—600 Mennesker i Telt i Juli og August for at fange Helleflynder. Den 

 anvendes endvidere til Eksport, saltet i Tønden. 



I Tidsrummet 1866 — 81 hjemsøgte en Del amerikanske Fiskerskibe disse 

 Egne, væsentlig for at drive Fiskeri paa Helleflynder, og de hjembragte et ret 

 betydeligt Udbytte. Fra dansk Side blev der anvist dem to Udhavne til Afbenyt- 

 telse, for at undgaa Maskepi med Grønlænderne. Grunden til, at dette Fiskeri 

 ophørte, siges at være store Toldafgifter, der paalagdes dem i Amerika. 



3) Haj eller Havkai (Somniosus microcephalus), grønlandsk ekalugssuaic 

 (Fig. 67), findes de fleste Steder langs Grønlands Kyster, den er i Reglen 2% å 

 4 m og kan blive indtil 5'/ 2 m lang. Den fiskes i Vestgrønland, særlig for Leve- 

 rens Skyld, som sælges til Handelen til Udbrænding af Tran. Leverens Vægt er 

 meget variabel, fra 2 til 200 kg, som Minimum og Maksimum ; ved Udbrænding 

 giver den ea. 50 °/ Tran. Kødet spises ikke af Mennesker, men anvendes til Dels 

 som Hundefoder, idet man dog maa passe, at det ikke nydes i frisk Tilstand, da 

 Hundene i saa Tilfælde kan blive ligesom berusede deraf. 



Hajen har i lang Tid været Genstand for Fangst, særlig i Nordgrønland, 

 hvor den ved Jakobshavn har givet et godt Udbytte. Tj alf e-Ekspeditionerne har 

 paavist rigelig Forekomst af den paa flere Steder i Sydgrønland, hvor Fiskeriet i 

 de senere Aar har givet særdeles gode Resultater. 



I Nordgrønland fiskes den om Sommeren fra Baad, om Vinteren fra Isen 

 (Fig. 66). Den mest benyttede Fangemaade er Krogfiskeri med Haandsnøre, og 

 det er forbausende at se, hvor let det store Dyr lader sig trække op til Overfladen 

 med en Snor, der ikke er tykkere end grovt Sejlgarn. 



Ogsaa om Natten kan Hajfangst drives ved at holde en klart lysende Lan- 

 terne over et Hul i Isen. Hajerne søger Lyset og kommer derved op til Overfla- 

 den, hvor de hugges med Kroge. Denne Fangemaade benyttes dog ikke hyppigt, 

 da Opholdet paa Isen om Natten baade er koldt og ubehageligt. 



Ved Angmagss a lik er Hajfangsten ogsaa almindelig, og selv Kvinderne tager 

 Del heri. Ifølge G. Holm hugger man en større Vaage i Isen og sænker gammelt 

 Spæk samt Sælkød, der er fastgjort til en Sten, ned i Vandet. Fangsten foregaar, 

 naar det er mørkt, ved at Grønlænderne løber omkring paa Isen og skriger for at 

 lokke Hajerne op. Naar de kommer op til Overfladen, bliver de staaende ganske 

 roligt og lader sig stikke med Harpunen. Fangsten kan ofte være saa rigelig, at 

 man holder op paa Grund af Overflod. 



4) Torsk, Kabliav (Gadus collar ias), grønlandsk sârugdlik (Fig. 68), fore- 

 kommer til Tider ved Grønlands Vestkyst, Syd for Disko Bugten, og er set paa 

 den sydlige Østkyst (Graah), den er flere Steder Genstand for vigtige Fiskerier. 



Den kommer undertiden ind til Kysten og i Fjordene i store Flokke og kan 

 staa her i længere Tid. hvorpaa den atter kan forsvinde. Enkelte Aar kan den helt 

 udeblive. De bedste Fiskepladser findes i Egedesminde og Holsteinsborg Distrik- 

 ter samt omkring Fi ske næs. Den fanges med Snøre, Langline og enkelte Steder 

 (Holsteinsborg) med store Garn. Fisken varierer i Størrelse fra 1 op til 10 kg og 

 kan, naar den kommer ind i store Stimer, give et godt Udbytte. Den tørres og til- 



H* 



