ALMINDELIG OVERSIGT 143 



(Sondre IsortoK), 8) Lodinsfjörör (Evighedsf jord) , 9) Straumsf jörör 

 (Sondre Strømfjord) og 10) Eyafjörör (ItivdleK), af hvilke Nr. 2— 5 ikke 

 kan identificeres paa Grund af mangelfulde Oplysninger i de gamle Beretninger. 

 Vesterbygden havde 4 Kirker, af hvilke kun to kan paavises, den ene ved 

 Kilaersarfik i Bunden af Ameragdla (Nordbotidens Kirke paa Sandnes), 

 og den anden i Bunden af Ujaragssuit (Nordbotidens Kirke i Ana vi k), samt 

 90 Gaarde, af hvilke de fleste ligger i Fjordarmene Pisigsarfik og Ameragdla, 

 desuden i et, mellem Bunden af disse Fjorde liggende, frugtbart Dalstrøg med 

 mange storre eller mindre Ferskvandssøer. Af de opgivne 90 Gaarde er der kon- 

 stateret 60—70 som hjemmehørende under Vesterbygden. løvrigt henvises til 

 Kortet (Tav. VI) og Distriktsbeskrivelsen. 



Nordboerne paa Østkysten. 



Naar undtages en enkeltRuin iKangerdlugssuatsiaK (Lindenows Fjord) 

 paa den sydlige Del af Østkysten (бО 1 // N. Br.), som bærer Vidnesbyrd om at 

 have været beboet i længere Tid, er der ikke fundet en eneste fra Nordbotiden stam- 

 mende Ruin paa hele den udstrakte Kyst, som ligger lige overfor Island. At 

 denne Strækning, dels paa Grund af sin øde og golde Natur, og dels paa Grund af 

 de store Drivismasser, ikke har egnet sig til Bebyggelse, er efter vort nuværende 

 Kendskab til Kysten ganske naturligt. Ikke desto mindre findes der dog i Sagaer 

 og Beretninger adskillige Vidnesbyrd om, at Nordboerne har været i Land paa Øst- 

 kysten, formentlig i det nuværende Angmagssalik Distrikt, hvor Polarisen, ogsaa 

 i vore Dage, en Del af Aaret spreder sig saa meget, at Adgang til Kysten er mulig. 

 Beretningerne nævner særlig Gunbjørns Skær, Korsøer og Havnen Finn- 

 bu dir, som alle, efter de nyeste Efterforskninger (G. Holm, Medd. o. Gr. LVI) 

 maa henvises til disse Egne. 



Gunbjørns Skærene er formentlig identisk med de Sydøst for Sermi- 

 ligak Fjorden liggende Øer, Leifs og Erik den Rødes 0. De blev op- 

 dagede af Ulf Krages Søn Gunbjørn ca. 877, da han paa en Rejse fra Norge 

 til Island blev forslaaet vestpaa af Stormen. De blev opsogt igen omtrent 

 100 Aar senere (ca. 970) af Snæbjorn Galte og Rolf af Rudenæs, som agtede 

 at overtage en Landstrækning til Beboelse og overvintre her. Gunbjørns Skæ- 

 rene har Æren af at være Aarsag til Grønlands Bebyggelse, idet Erik den 

 Rode i 982 som fredløs drog ud for at finde dem (jvf. S. 139). 



De gamles Korsøer formenes at være Angmagssalik Øen og de Øst for 

 denne liggende Øer, og Havnen Finnbudir henlægges til Bugten Tasiussaiv, 

 hvor den nuværende danske Koloni er anlagt. 



Disse Navne er flere Gange nævnt i Forbindelse med Nordboernes Sejlads 

 imellem Island og Bygderne i Grønland, og der er stor Rimelighed for, at 

 Nordboerne gentagne Gange har været inde ved Angmagssalik Egnen og en- 

 kelte Gange ogsaa har overvintret her, hvor det for Tiden kun en ganske kort 

 Tid af Aaret (August— September) er muligt at trænge igennem Polarisbæltet. 



