144 ALMINDELIG OVERSIGT 



Varige Minder om disse Besøg i Form af Ruiner og lignende har dog hidtil 

 ikke været fundet. Der har vel været omtalt en enkelt Stensætning, som man 

 mente ikke var af eskimoisk Oprindelse, men ved nærmere Undersøgelse har 

 den ikke kunnet bestemmes som nordisk. 



Af autentiske Beretninger om Besøg i disse Egne anføres følgende: 



Ca. 1028 led et Skib, paa hvilket Kong Olaf den Helliges Søstersøn Finn 

 Fegin var ombord, Skibbrud ved Finnbudir, ved hvilken Lejlighed Finn og 

 flere af Folkene druknede. Senere sendte Kongen den grønlandske Skibsfører 

 Lodin herop for at bringe Ligene tilbage. 



I 1189 kom Asmund Kastanraste fra Bygden i Grönland og Korsøer til 

 Bredefjord paa Island efter at have anløbet (eller opholdt sig i) Finnbudir. 



Det var hans Skib der, som nævnt S. 141 var sammenføjet med Trænagler 

 og Dyresener. 



I 1285 fandt to islandske Brodre Land Vest for Island. De kaldte Landet 

 Nyland eller Dunøerne, i den Tro, at det var et nyt Land, de havde opdaget, 

 men der kan næppe være Tvivl om, at Landet har været К or sø er. 



Aarsagen til, at dette Land paa denne Tid har været ukendt, er sandsynlig- 

 vis den, at Sejlruten til Bygderne i Grønland, som til at begynde med gik Vest 

 ud fra Island til man fik Østkysten i Sigte, senere, for at undgaa Drivisen, er gaaet 

 mere i sydvestlig Retning, hvorved Gunbjørns Skærene og Korsøerne fuldstæn- 

 dig har tabt deres Betydning for Sejladsen. 



Ca. 100 Aar senere hører vi igen om Gunbjorn Skærene, idet Bjørn Jor- 

 salfarer paa en Rejse i 1385—87 med fire islandske Skibe blev fordrevet til 

 Grønland, hvor de opholdt sig i Østerbygden i to Vintre. Han anløb Gunbjørns 

 Øerne, der dengang var beboede. 



Henimod hundrede Aar efter har man atter Efterrretning om disse Egne. 

 Portugiserne, som i det 15. Aarhundrede gennem Infanten Henrik den Sø- 

 farende havde udrettet saa meget i Retning af, ad Søvejen at lægge Verden aaben, 

 henvendte sig ved deres Konge flere Gange til Kongen af Danmark om Sam- 

 arbejde i deres Opdagerfærd, formentlig fordi man i Portugal haabede paa, over 

 Nordens Lande at finde Søvejen til Indien. Paa Opfordring af Kong Alfonso V 

 af Portugal udsendte den danske Konge Chr. I en Ekspedition for i Norden 

 at søge ny Øer og Lande. Ekspeditionen bestod af flere Skibe under Ledelse af 

 de to Skippere (o: Admiraler) Pining og Pothorst, som under Christian I og Kong 

 Hans spillede en fremtrædende Rolle (Pining blev' senere (1478) Lensmand paa 

 Island og i Finmarken samt Befalingsmand paa Vardohus og var en af Dati- 

 dens berømteste Søhaner). Togtet foregik i et af Aarene nærmest før 1474, og i 

 det deltog to portugisiske Adelsmænd, fra hvem de sparsomme Efterretninger 

 om Togtet stammer. Hvad der særlig vedkommer os her er, at det mærkeligt nok 

 maa være lykkedes dem, trods de vældige Ismasser, at komme i Land paa Grøn- 

 lands Østkyst, formentlig i Angmagssalik Distriktet. De traf sammen med Eski- 

 moerne, som de drev Handel med, men senere havde fjendtlige Sammenstød 

 med. Paa Klippen Hvidsærk ud imod Havet og lige overfor Snefjælds- Jøklen 



