146 ALMINDELIG OVERSIGT 



dre sikre Efterretninger omtaler, at der endnu er drevet Handel imellem Grøn- 

 land og Norge indtil 1484; da siges de tiloversblevne 40 Nordmænd, der var 

 kendt med den grønlandske Sejlads, at være blevne myrdede i Bergen af tyske 

 Købmænd, fordi de ikke vilde sælge dem deres Varer. 



Et (1892) fundet Pavebrev fra 1492 tyder paa, at der omtrent ved den 

 Tid er bragt paalidelige Underretninger om (Ironiand til Evropa. Der siges nem- 

 lig bl. a. i Pavebrevet, »at Grønland er en liggende ved Verdens Ende. Paa 

 Grund af den omliggende Is er Sejladsen til denne meget sjælden og kan kun 

 ske i August Maaned, efter at Isen er smeltet«. Naar man erindrer, at der her 

 ved Grønland forstaas Julianehaab Distrikt, maa det erkendes, at denne Ud- 

 talelse fra 1492 fuldstændig passer med de ogsaa nu raadende Isforhold. Det 

 hedder endvidere i Pavebrevet, »at man tror, at intet Skib i de sidste 20 Aar er 

 kommet derhen, og at heller ingen Biskop eller Præst har resideret der. Følgen har 

 været, at de fleste Indbyggere er faldet fra den kristne Tro og ikke har andet Minde 

 derom, end at der én Gang om Aaret fremvises den Alterdug (eorporale), som 100 

 Aar tidligere blev benyttet af den sidste Biskop.« Brevet ender med en Medde- 

 lelse om, at Benediktinermunken Mathias har tilbudt at gaa som Missionær 

 til Grønland, for at omvende de frafaldne, men der findes ingen Steder Medde- 

 lelse om denne Mands Planer og Forberedelser. Dr. phil. Louis Bobé har i Rigs- 

 arkivet fundet et Dokument, som bestemt peger paa, at der kort før Christian Га 

 Død (1481) har været en Ekspedition i Grønland, som har hjembragt Efterret- 

 ninger derfra. Der berettes om Kampe med grønlandske Sørøvere, som i deres 

 smaa Skibe uden Køl (Skindbaade) gjorde Havet usikkert (se S. 144). Det er ikke 

 umuligt, at Efterretningerne fra denne Ekspedition har været Aarsagen til det 

 ovennævnte Pavebrev. 



Kampe med Eskimoerne. 



Allerede da Erik den Rode kom til Grønland, traf han Spor af, at Eski- 

 moer (Skrællinger) havde boet i Landet, men først fra Slutningen af det 12. Aar- 

 hundrede har man Efterretninger om, at Nordboerne i Grønland har truffet sam- 

 men med disse Mennesker, som boede imod Nord og var kommet nordfra. I Lø- 

 bet af den sidste Halvdel af det 14. Aarhundrede er det kommet til Kamp imel- 

 lem Skrællingerne og Beboerne af Vesterbygden. Resultatet blev, at Nordboerne, 

 som paa denne Tid var afskaaret fra al virksom Hjælp fra Moderlandet, bukkede 

 fuldstændig under. Beretning herom haves gennem Ivar Baardsøn, der var 

 Forstander paa Bispegaarden Gardar og var i Grønland fra 1341 til ca. 1370. 

 Da Overfaldet rygtedes, blev han, sammen med flere fra Østerbygden, udnævnt 

 af Lagmanden til at rejse derop, for at uddrive Skrællingerne, men de traf ingen 

 Mennesker, hverken Kristne eller Hedninger, men kun halvvilde Kreaturer og 

 Faar. 



At Kampe har fundet Sted, fremgaar tillige af eskimoiske Sagn, hvori de 

 Steder navngives, hvor Kampene har staaet. Det skildres, hvorledes Eski- 

 moerne lavede en Konebaad med hvide Skind, saa at den lignede en drivende 



