148 ALMINDELIG OVERSIGT 



NESEN, der havde forpagtet Handelen paa Færøerne, var bleven grebet i falsk 

 Regnskab og usandfærdig Fremstilling. For at slippe ud af Kniben lovede 

 han Kongen næste Aar at opsøge Grønland paa egen Bekostning. Forslaget 

 blev naadig optaget, han slap lempeligt fra sit falske Regnskab, fik Lov til at 

 beholde Forpagtningen af den færøske Handel og fik et kongeligt Beskærmelses- 

 brev imod alle Anklager i den Tid han var borte. Udgifterne pressede han 

 under falske Paaskud ud af sine Medinteressenter, og Færingerne maatte mod 

 deres Villie afgive Mandskab og Fetalje. Beretningerne om Togtet er meget spar- 

 somme, men han gik ud fra Bergen i 1581 og Nord om Island ligesom Allday. 

 Han fik Grønlands Østkyst i Sigte, men store Drivismasser hindrede ham i at 

 komme nær til Landet. 



I de følgende Aar gjorde Kong Frederik II igen flere Forsøg paa at opsøge 

 Grønland, men alle uden Resultat. 



Allerede 1585—87 kom den berømte Opdagelsesrejsende John Davis (efter hvem 

 Davis Strædet er opkaldt) i Land paa Vestkysten og drev Tuskhandel med de 

 indfødte, men først i 1605 besluttede den unge danske Konge Christian IV sig til 

 at gøre et alvorligt Forsøg paa at faa Fodfæste i den gamle grønlandske Koloni, 

 et Forsøg som endelig skulde krones med Held. Han udrustede tre Skibe, der delvis 

 stilledes under Ledelse af engelske Sømænd, som tidligere havde befaret Polar- 

 havene. Skibene var: »Trost« ført af den øverstbefalende, Englænderen James 

 Cunningham og med Englænderen James Hall som Lods og kendt Mand, »Den 

 Røde Løve«, i daglig Tale kaldet »Loven«, ført af den danske Adelsmand God- 

 ske Lindenow, og »Marekatten« kaldet »Katten«, fort af Skotten John Knight. 

 Skibene, der var særligt beregnede til Ishavsfart, var smaa, henholdsvis 60, 70 

 og 20 Tons. De forlod København d. 4. Maj 1605. 



Efter al Sandsynlighed har der været Rivninger mellem Englænderne og 

 de Danske, thi Lindenow brød ud fra de ovrige Skibe, da de var kommet ind 

 i Isen i Davis Strædet. Det lykkedes ham at komme i Land (antagelig i Fiske- 

 f jorden ved Fiskenæs), hvor han traf indfødte, af hvilke han bemægtigede sig 

 to, som han forte med til København, hvor han ankom allerede 28. Juli og fik 

 en glimrende Modtagelse. 



Englændernes videre Rejse frembød dog betydelig storre Interesse, de kryd- 

 sede længere nordpaa i Strædet og løb ind i ItivdleK Fjorden (66°33'), som 

 de kaldte Kong Christians Fjord. James Hall undersøgte og kortlagde Lan- 

 det helt op til Disko Bugten. 



Ogsaa Cunningham røvede tre Grønlændere og bragte dem til Kobenhavn, 

 hvor han ankom 10. August. 



Nu var Isen brudt, der var stor Glæde i Danmark over Rejsens gode Resul- 

 tater, idet man vent: de sig »Guld og grønne Skove«, men Glæden varede kun 

 kort. Aaret efter (1606) sendtes en ny Ekspedition paa 5 Skibe op, denne Gang under 

 Lindenow's Kommando, blandt andet for at hente Sølverts i en Mine, som 

 Hall mente at have fundet i Cunninghams Fjord (Søndre Kangerdlumssuk). 

 Rejsen derop var lang og besværlig, men 27. Juli sejlede Lindenow ind i Fjorden, 



