ALMINDELIG OVERSIGT 155 



lands Ostkyst (Scoresby Sund m. ni.). Det var forste Gang i den historiske Tid, 

 at noget Menneske var kommet i Land paa den hidtil som utilgængelig ansete 

 Østkyst. Det vakte betydelig Opsigt i Danmark, og man fattede paa ny Haab 

 om at finde Østerbygden paa Østkysten. Kaptajn i Marinen V. A. Graah (Fig. 81), 

 som 1823—24 havde foretaget en Del Opmaalinger paa Grønlands Vestkyst og 

 konstrueret det forste nogenlunde paalidelige Kort over denne, rejste 1829 — 30 

 med Konebaad langs den sydlige Del af Østkysten og naaede til 65°18° n. Br. 

 (jvf. S. 22), men uden at træffe ringeste Tegn paa en tidligere Bebyggelse. Da de 

 Eskimoer, han modte, heller ikke vidste noget om en saadan, vandt den An- 

 skuelse efterhaanden mere Terræn, at Østerbygden havde ligget i Julianchaab 

 Distrikt, og i mange Aar foretoges der intet for at udvide Kendskabet til Øst- 

 kysten. 



I Aarene 1883—1885 blev Sagen taget op igen, idet Kommissionen for Le- 

 delsen af de geologiske og geografiske Undersøgelser i Grønland udsendte en 

 Konebaadsekspedition under Ledelse af G. Holm. Det lykkedes denne trods 

 mange Vanskeligheder at arbejde sig frem langs Østkysten indenfor Storisbæltet 

 og at naa op til det nuværende Angmagssalik Distrikt (ca. бб 1 ^ n - B r -)> hvor 

 han overvintrede imellem de herboende Eskimoer og hjembragte værdifulde 

 Samlinger og Oplysninger om denne isolerede Eskimostamme. Da G. Holm heller 

 ikke havde fundet noget Tegn paa tidligere nordisk Bebyggelse, maatte Tilhæn- 

 gerne af Teorien om, at Østerbygden havde ligget paa Østkysten, give tabt, saa 

 meget mere som man, ved de paa den Tid foretagne Undersøgelser i J ulian e- 

 haab Distrikt, bestemt kunde paa vise de fleste af de i Sagaerne nævnte Fjorde. 



Spørgsmaalet om, hvor længe Eskimoerne havde været bosat paa Østky- 

 sten, kan ikke besvares afgørende, men Sandsynligheden taler for, at de i alle 

 Tilfælde har boet her fra det 14. Aarhundrede (jvf. S. 144 om Björn Einar- 

 sons samt Pinings og Pothorsts Rejser henholdsvis ca. 1385 og ca. 1473). Efter 

 islandske Beretninger, hvis Paalidelighed man dog ikke fuldt ud kan stole paa, 

 skal engelske Skibe i Slutningen af det 16. og første Halvdel af det 17. Aarhun- 

 drede sent om Sommeren have haft Handelsforbindelse med de indfødte i det 

 nuværende Angmagssalik Distrikt. 



Missionens Historie. 



Som ovenfor (S. 150) nævnt, er Hans Povelsen Egede Grundlægger af 

 Missionen i Grønland. Han haabede, i den grønlandske Befolkning at finde 

 Levninger af den forfaldne Kristendom fra Nordboernes Tid, og at der i 

 ethvert Tilfælde i Indbyggernes Sprog skulde være saa mange Tilknytnings- 

 punkter til Norsk, at det snart skulde lykkes ham at gøre sig forstaaelig for 

 dem. Det har derfor været en stor Skuffelse for ham, da det straks viste sig, 

 at disse Forhaabninger brast. I Stedet for at finde et aandsbeslægtet Folk, fandt 

 han en Samling af primitive Mennesker, hvis aandelige Tilstand i høj Grad 

 bedrøvede ham, men hans kristelige Iver og dybe Religiøsitet bevirkede, at 



